ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року Справа № 925/260/26

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді – Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу 

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вакула-Арт», 
с. Велика Омеляна, Рівненського району, Рівненської області 
до приватного підприємства «Мак Тревел», м. Черкаси 
про стягнення 246 844 грн. 47 коп., 

без повідомлення (виклику) учасників справи 

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Вакула-Арт» до приватного підприємства «Мак Тревел» про стягнення з відповідача 246 844 грн. 47 коп. заборгованості, а саме: 214 565 грн. 00 коп. – боргу, 4 756 грн. 37 коп. інфляційних втрат та 27 523 грн. 10 коп. - пені, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг №050625 від 05 червня 2025 року.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалу суду від 09 березня 2026 року було доставлено сторонам до їх електронних кабінетів 10 березня 2026 року. 
У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.
Відповідач відзиву на позов у встановлений законом строк суду не надав, своїм правом на захист не скористався.
Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:
З матеріалів справи вбачається, що 05 червня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Вакула-Арт» (виконавець) та приватним підприємством «Мак Тревел» (замовник) було укладено договір №050625 на виконання послуг.
Пунктом 1.1. договору передбачено, що виконавець зобов`язується надати замовнику послуги належної якості відповідно до умов цього договору та додатків до нього.
Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. 
Пунктом 1.2. договору передбачено, що замовник зобов`язується на умовах та в порядку, що визначені цим договором прийняти роботи, та оплатити на умовах та в порядку, що визначені цим договором.
Умови надання послуг: перелік послуг, їх вартість, терміни і місце надання, порядок і строки оплати, а також інші умови, визначаються у додатку 1 до договору, підписаного сторонами договору (п.1.3. договору).
Якщо інше не визначено додатками до договору, строк виконання робіт складає 25 робочих днів, з моменту отримання авансу від замовника (п.1.4. договору).
Загальна вартість робіт за даним договором становить 714 565 грн. 00 коп. з ПДВ (Сімсот чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять гривень 00 копійок) (п.1.5. договору).
Виконання робіт по договору розпочинається виконавцем після підписання даного договору та додатків до нього і оплати замовником авансового платежу в розмірі 70% (сімдесяти відсотків) від загальної вартості договору (п.1.6. договору).
Остаточний розрахунок за виконані виконавцем роботи в розмірі 30% (тридцять відсотків) від загальної суми вартості робіт/послут, замовник сплачує за фактично надані послуги, на підставі акту приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт, підписаного без зауважень обома сторонами, не пізніше 5-ти (п`яти) банківських днів з моменту підписання акту прийому – передачі (п.1.7. договору). 
Згідно додатку №1 від 05 червня 2025 року, що є додатком (невід`ємною частиною) договору №050625 від 05 червня 2025 року сторони узгодили перелік робіт та послуг, а саме:
а. рекламні послуги:стела 5000x1200мм в кількості 1 штука (рис. 1);
Згідно п. 4 додаткової угоди, загальна вартість робіт за цим договором становить 714 565 грн. 00 коп. з ПДВ.
Порядок оплати: оплата здійснюється згідно договору №050625 на виконання послуг від 05 червня 2025 року та відповідного рахунку-фактури за наступної процедури:
а. замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця попередню оплату (аванс) у розмірі 70 % (сімдесят відсотків) від загальної суми вартості робіт/послуг, після підписання договору та виставлення рахунку виконавцем;
b. решту - 30% (тридцять відсотків) від загальної суми вартості робіт/послуг, замовник сплачує за фактично надані послуги, на підставі акту приймання - передачі наданих послуг/виконаних робіт, підписаного без зауважень обома сторонами, не пізніше 5-ти (п`яти) банківських днів з моменту підписання акту прийому – передачі (п.5 додатку № 1).
Замовником було сплачено авансований платіж у розмірі 500 000 грн. 00 коп.
Даний факт позивач визнає у своїй позовній заяві.
Свої обов`язки за договором позивач виконав належним чином, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 40 від 24 вересня 2025 року.
Всього позивачем було надано послуг на загальну суму 714 565 грн. 00 коп.
У зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 214 565 грн.00 коп. боргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. 
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
З урахуванням п.1.7 договору строк оплати виконаних робіт (наданих послуг) настав 01 жовтня 2025 року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору розрахунку з позивачем за надані послуги.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином з відповідача підлягає стягненню 214 565 грн. 00 коп. боргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено вимогу про стягнення 4 756 грн. 37 коп. – інфляційних втрат нарахованих за період: з жовтня 2025 року по січень 2026 року на суму боргу 214 565 грн. 00 коп. 
Здійснивши перевірку нарахування інфляційних, судом враховано, що наданий суду розрахунок здійснено вірно. 
Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). 
Відповідно до п.5.2. договору у випадку невиконання замовником зобов`язання з оплати прийнятих послуг/виконаних робіт по договору, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент порушення вказаного зобов`язання, від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення зобов`язання.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 27 523 грн. 10 коп. пені нарахованої за період: з 30 жовтня 2025 року по 28 лютого 2026 року на суму боргу 214 565 грн. 00 коп.
Здійснивши перевірку правильності нарахування пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «ЛІГА:ЗАКОН», судом встановлено, що розмір пені за вказаний позивачем період становить 22 056 грн. 11 коп.
В зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а в решті вимог про стягнення неустойки слід відмовити. 
Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України. 
Позивач просить суд стягнути з відповідача 8 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Судом враховано, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частин 5, 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону №5076-VI).
Закон №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1 та 2 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Судом враховано, що відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Проте, договору про надання юридичних послуг та акту виконаних робіт підписаного між товариством з обмеженою відповідальністю «Вакула-Арт» та адвокатом Василюк В.В. суду не надано.
В зв`язку з чим суд не вбачає підстав для покладання витрат на правничу допомогу на відповідача.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 126, 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з приватного підприємства «Мак Тревел», вул. Смілянська, буд. 118, офіс 110, м. Черкаси, Черкаської області, ідентифікаційний код 44330506 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вакула-Арт», вул. Шевченка, 28, с. Велика Омеляна, Рівненського району, Рівненської області, ідентифікаційний код 40034627 – 214 565 грн. 00 коп. – основної суми боргу, 4 756 грн. 37 коп. – інфляційних втрат, 22 056 грн. 11 коп. – пені, 2 873 грн. 27 коп. судового збору.
3. В решті вимог - в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України. 

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України. 

Повне рішення складено 21 травня 2026 року.

Суддя А.В.Васянович