ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/338/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гули У. І. розглянувши матеріали справи
за позовом: Тлумацької міської ради Івано-Франківської області, вул. Макуха, буд. 12, м. Тлумач, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область,78001
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю " Тлумачрайагропостач", вул. Грушевського, буд. 45, м. Тлумач, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область,78000
про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 252 508, 99 грн.
встановив:
Тлумацька міська рада звернулась з позовом до ТОВ "Тлумачрайагропостач" про стягнення 252 508,99 грн заборгованості, з яких: 36 761,95 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 08.06.2023р. (момент формування земельної ділянки у Державному земельному кадастрі) по 31.12.2023р.; 71 845,23 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 01.01.2024р. по 31.12.2024р.; 84 567,23 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 01.01.2025р. по 31.12.2025р.; 43 361,97 грн. - інфляційних втрат та 15 972,61 грн. - 3% річних за період з 31.07.2023р. по 31.01.2026р.
Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
Суд відповідно до приписів ст. 252 ГПК України постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (ухвала про відкриття провадження від 26.03.2026).
Згідно з ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 120 цього Кодексу. За приписами ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення
Суд зазначає про належне виконання ним обов`язку щодо повідомлення усіх учасників справи про розгляд справи, зокрема відповідача, шляхом надіслання ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.2026 на поштову адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві і відповідає відомостям з ЄДР ЮОФОП та ГФ і оприлюднення в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.
Електронний кабінет відповідач зареєстрував 16.04.2026, що підтверджується довідкою № 34244459 від 30.04.2026. 
Позиція позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з 06.07.2015 є власником нежитлових приміщень - «склад А» загальною площею 1552,5 кв.м, за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Тлумач, вулиця Грушевського, 45А, «склад А» загальною площею 638,8 кв.м, за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Тлумач, вулиця Грушевського, 45. 
Нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці площею 1,2 га, кадастровий номер 2625610100:03:006:0065, яка є комунальною власністю Тлумацької міської ради.
Рішенням Тлумацької міської ради від 20.07.2023р. №2500-27/2023 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ «Тлумачрайагропостач» та передано в оренду земельну ділянку терміном на 7 років.
Проте, договір оренди землі відповідачем підписаний не був, відповідач орендної плати не сплатив.
Позивач вважає, що відповідач без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти у обсязі орендної плати.
Позовні вимоги обґрунтовує приписами ст. 93, 125 ЗК України, ст. 190, 1212-1214 ЦК України, ст. 1 ЗУ "Про оренду землі".
На суму заборгованості позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України.
Позиція відповідача.
Відповідач у відзиві (№7099/26 від 16.04.2026) заперечує щодо стягнення безпідставно набутих коштів з посиланням на чинне право користування земельною ділянкою на підставі Державного акту на право постійного користування спірною земельною ділянкою.
Також відповідач зазначає, що звернувся до Тлумацької міської ради з заявою про дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (шляхом викупу) земельної ділянки (кадастровий номер 2625610100:03:006:0065 було присвоєно після виготовлення відповідної технічної документації), площею 1,2 га, яка розташована за адресою вул. Грушевського, 45, м. Тлумач Івано-Франківська область. Заява була зареєстрована 12.03.2023р. під вхідним номером № Я-452 .
На дану заяву позивачем було направлено відповідь вих. № 1040 від 03.07.2023р. за підписом міського голови Петрука І. у якій зазначено, що заяву № Я-452 розглянуто та рекомендовано долучити документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно та витяг з реєстру речових прав про право користування земельною ділянкою.
Відповідачем було долучено відповідні документи з метою розгляду на сесії Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області питання щодо викупу земельної ділянки у власність згідно п.2 ст.128 Земельного Кодексу України.
Тлумацькою міською радою 20 липня 2023р. було ухвалене рішення 27 сесії Тлумацької міської ради восьмого скликання №2500-27/2023 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та вирішено передати у користування на умовах оренди ТОВ «ТЛУМАЧРАЙАГРОПОСТАЧ» земельну ділянку терміном на сім років.
Відповідач стверджує, що жодних звернень щодо вилучення земельної ділянки кадастровий номер 2625610100:03:006:0065 із постійного користування ТОВ «ТЛУМАЧРАЙАГРОПОСТАЧ» до Тлумацької міської ради не подавав, як і не подавав звернень (заяв) щодо передачі ТОВ «ТЛУМАЧРАЙАГРОПОСТАЧ» такої земельної ділянки кадастровий номер 2625610100:03:006:0065 у користування на умовах оренди. 
Відповідач звертався до позивача виключно із метою викупу земельної ділянки у власність. Відповідно, відповідач і не погоджувався підписувати жодних договорів оренди земельної ділянки на підставі безпідставно винесеного рішення від 20.07.2023р.
Вважає, що позивач, всупереч волевиявленню відповідача, не прийняв рішення про передачу у власність земельної ділянки відповідачу, а прийняв суперечливе рішення про передачу в оренду, на що не було волі відповідача.
15.09.2023р. відповідач звернувся до позивача із заявою «про відмову від викупу та відмову від підписання договору оренди».
Відповідач вважає, що володів та володіє чинним законним правом постійного користування земельною ділянкою. Окрім цього, відповідач 26.03.2026р. зареєстрував в Державному реєстрі речових право постійного користування такою земельною ділянкою за рекомендацією земельної комісії Тлумацької міської ради.
Також зазначає, що відповідно до п. 297.1.4 Податкового кодексу України звільнений від сплати земельного податку.
Обставини справи, оцінка доказів.
Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею І-ІФ №001824 виданого 22.03.1996р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 7 земельна ділянка площею 1,2 га передана на праві постійного користування Підприємству "Райагротехпостач" для розміщення виробничої бази, акт виданий на підставі рішення Тлумацької міської ради народних депутатів від 15.03.1995р.
Тлумацька міська рада 22.11.2019р. вирішила надати дозвіл ТОВ "Тлумачрайагропостач" на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для розміщення виробничої бази, загальною площею 1,2 га в м. Тлумач, вул. Грушевського (рішення № 1316-37/2019).
Право постійного користування земельною ділянкою площею 1,2 га, кадастровий номер 2625610100:03:006:0065 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 26.03.2026 за відповідачем. Документи подані для державної реєстрації: Державний акт на право постійного користування землею І-ІФ №001824 виданий 22.03.1996р. Тлумацькою міською радою; відомості ДЗК, серія та номер 103797793, виданий 24.03.2026р., видавник Державний земельний кадастр (витяг з Державного реєстру речових прав №470059102 від 26.03.2026). 
Земельна ділянка площею 1,2 га, кадастровий номер 2625610100:03:006:0065 розташована за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Тлумач, вулиця Грушевського, 45, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5600375972023 від 08.06.2023. 
Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ТОВ «Тлумачрайагропостач» з 06.07.2015 року є власником нежитлових приміщень: «склад А» загальною площею 1552,5 кв.м. за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Тлумач, вулиця Грушевського, 45А, «склад А» загальною площею 638,8 кв.м. за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Тлумач, вулиця Грушевського, 45.
Рішенням сесії Тлумацької міської ради № 2500-27/2023 від 20.07.2023 вирішено затвердити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передати в користування на умовах оренди земельну ділянку ТОВ "Тлумачрайагропостач" терміном на сім років.
На адресу відповідача позивач направляв листи №774 від 25.06 2025р. та №1108 від 26.08.2025р. щодо підписання у Тлумацькій міській раді договору оренди земельної ділянки площею 1,2 га, кадастровий номер 2625610100:03:006:0065, з подальшою реєстрацією права оренди відповідно до законодавства. 
На лист позивача від 29.01.2026р. № 127 Головне управління ДПС у Івано-Франківській області листом № 2415/5/09-19-04-01-05 від 23.02.2026р. повідомило що ТОВ "Тлумачрайагропостач" по платежах "Земельний податок з юридичних осіб" (ККДБ 18010500) та "Орендна плата з юридичних осіб" (ККДБ 18010600) по Тлумацькій ТГ за період з 01.06.2023р. по 31.01.2026р. плата не проводилась.
Відповідно до довідки фінансового відділу Тлумацької міської ради № 6 від 30.01.2026р. ТОВ "Тлумачрайагропостач" за період з 01.06.2023р. по 29.01.2026р. не здійснювало сплату до бюджету Тлумацької міської ТГ по коду бюджетної класифікації доходів 18010600 (Орендна плата з юридичних осіб).
Відповідно до Витягів із технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок від 06.07.2023р. нормативно грошова оцінка земельної ділянки - 1 629 840,00 грн, від 15.01.2024р. - 1 796 130,7 грн, від 07.04.2025р. - 2 114 180,72 грн.
На думку позивача, ТОВ «Тлумачрайагропостач» без достатньої правової підстави зберегло у себе грошові кошти у обсязі орендної плати на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, що і стало підставою звернення до суду.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, є предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.
За змістом положень глави 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою на умовах оренди (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка площею 1,2 га була передана у постійне користування Підприємству "Райагротехпостач", правонаступником якого є, відповідно до поданих відповідачем витягів та статутів, ТОВ "Тлумачрайагропостач", що посвідчується державним Актом на право постійного користування земельною ділянкою від 22.03.1996р № І-ІФ 001824.
Сторони не заперечують що земельна ділянка з кадастровим номером 2625610100:03:006:0065 площею 1,2 га була сформована за рахунок земельної ділянки площею 1,2 га за Державним актом на право постійного користування землею від 22.03.1996р. № І-ІФ 001824.
01.01.2002 набрав чинності новий Земельний кодекс України, відповідно до статті 92 якого право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. 
Пунктом 6 розділу Х «Перехідні положення» нового Земельного кодексу України було визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2005 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.
Водночас, Конституційний Суд України у рішенні №5-рп/2005 від 22.09.2005 визнав неконституційним положення пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.
Як відображено у правовому висновку, що викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05.11.2019 у справі №906/392/18, від 23.06.2020 у справі №922/989/18, громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом. Така позиція відповідає висновку, викладеному у вищенаведеному рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005.
Таким чином, громадяни та юридичні особи, які до 01.01.2002 отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.
Отже, землекористувач на правах постійного користування (у даному випадку відповідач) лише добровільно має право змінити титульне право користування земельною ділянкою.
Право постійного користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, закріплених у законодавстві.
У відповідності до статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є лише:
а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;
б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;
в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, державних чи комунальних некомерційних товариств, крім перетворення державних чи комунальних підприємств у випадках, визначених статтею 120-1 цього Кодексу;
г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;
ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;
д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;
е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;
є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини;
ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом публічно-приватного партнерства або об`єктом концесії;
з) припинення права користування надрами у разі закінчення встановленого спеціальним дозволом на користування надрами строку користування надрами (у разі передачі земельної ділянки державної, комунальної власності користувачу надр для здійснення діяльності з користування надрами);
и) невиконання акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, вимог, визначених статтею 120-1 цього Кодексу.
Суду не надано доказів про настання однієї з цих обставин для припинення у відповідача права постійного користування спірною земельною ділянкою за Державним актом і реєстрації такої дії в ДР речових прав та їх обтяжень.
Добровільна відмова від права власності або права постійного користування земельною ділянкою передбачена статтею 142 Земельного кодексу України.
Відповідно до частин 3, 4 статті 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.
Матеріли справи не містять рішення органу місцевого самоврядування про припинення права постійного користування земельною ділянкою, посвідченого Державним актом.
Більше того відповідач подав копію заяви, якою звертався до Тлумацької міської ради про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки щодо відведення у власність (викупу) земельної ділянки, орієнтовною площею 1,2000 кв.м. за адресою: м. Тлумач, вул. Грушевського, 45. Заява зареєстрована у Тлумацькій міській раді 12.06.2023 за № Я-452. У відповідь на заяву міська рада рекомендувала долучити документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно та витяг з ДР речових прав про право користування земельною ділянкою (відповідь Тлумацької міської ради № 1040 від 03.07.2023). Відповідно до витягу з журналу реєстрації вхідної кореспонденції за № 2948 від 15.09.2023 зареєстровано лист від 15.09.2023 № 3 ТОВ "Тлумачрайагропостач" з коротким змістом "Щодо відмови викупу землі, яка надана в постійне користування (відповідь Тлумацької міської ради № 237 від 26.02.2026).
Водночас, рішенням сесії Тлумацької міської ради № 2500-27/2023 від 20.07.2023 вирішено затвердити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передати в користування на умовах оренди земельну ділянку ТОВ "Тлумачрайагропостач" терміном на сім років.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.
За правилами статей 125 та 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Зі змісту наведених норм вбачається, що рішення Ради є лише частиною процедури надання земельних ділянок в оренду за правилами чинного Земельного кодексу України й саме по собі не може свідчити про набуття відповідачем права оренди земельної ділянки й припинення існуючого у відповідача права постійного користування земельною ділянкою.
Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не було фактично виконано (реалізовано) рішення Тлумацької міської ради від 20.07.2023р. №2500-27/2023 в частині укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2625610100:03:006:0065, речове право оренди за відповідачем не зареєстровано.
Право постійного користування на спірну земельну ділянку на даний час зареєстровано за відповідачем у ДР речових прав і ця реєстрація не оскаржена та не скасована, речове право не припинено.
Отже, оскільки не доказано інше, речові права відповідача у вигляді права постійного користування спірною земельною ділянкою є дійсними з часу отримання Державного акту серія та номер № І-ІФ 001824, який виданий 22.03.1996р.
Виходячи із встановлених обставин, у спірному періоді (з 08.06.2023р. по 31.12.2025р.) відповідач був постійним землекористувачем спірної земельної ділянки , а отже суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, що виключає можливість для відповідача одночасно бути учасником кондикційних зобов`язань стосовно цієї ж земельної ділянки.
Висновок суду .
За відсутності станом на дату подання позову та прийняття рішення в даній справі доказів про припинення права відповідача постійного користування земельною ділянкою та відсутності доказів реалізації рішення Ради про надання земельної ділянки в оренду, правові підстави позову для стягнення з відповідача на користь позивача спірного боргу в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України позивачем не доведені, тому суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення безпідставно отриманих коштів.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Судові витрати.
Понесені витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд
ухвалив:
у позові відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Гула У.І.