Справа № 380/661/26 
Провадження № 2-а/450/28/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Кукси Д.А.
при секретарі Глинській У.Я.
за участю представника позивача Матвєєвої Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій,-

встановив:

Представник позивач звернувся в суд з адміністратвиним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі свого структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_3 ) про визнання протиправними дій, а саме: визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі свого структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄРДПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) щодо внесення відомостей в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» запису про порушення правил військового обліку та запису про розшук ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , mail: ІНФОРМАЦІЯ_4 ). т. НОМЕР_3 , Е; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі свого структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄРДПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) виключити запис в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» стосовно ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , т. НОМЕР_3 , Е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в частині відомостей про порушення останнім правил військового обліку та зняти позивача з розшуку. 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_5 ). З 2024 року він перебуває за межами України, а саме на території Республіки Болгарія, про що 24.05.2024 повідомив територіальний центр комплектування через особистий кабінет військовозобов`язаного у застосунку «Резерв+», чим виконав вимоги Закону України № 3633 від 18.05.2024 щодо своєчасного оновлення облікових даних. У відповідному електронному кабінеті міститься відмітка про своєчасне уточнення таких даних.
У подальшому ОСОБА_2 стало відомо, що з 06.11.2025 він перебуває у розшуку ТЦК та СП у зв`язку з нібито неявкою за повісткою. При цьому він фактично проживає за межами України, що було ним належним чином повідомлено шляхом внесення актуальної адреси проживання у застосунку «Резерв+», а саме: АДРЕСА_6 , та не проживає за адресою попередньої реєстрації в Україні.
28.11.2025 адвокатом Матвєєвою Л.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , було направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_5 ) з метою отримання інформації щодо відображення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальної адреси місця проживання ОСОБА_2 , а також щодо підстав направлення йому повістки не за місцем фактичного проживання та надання копії такої повістки разом із доказами її направлення.
Листом № 3/17329 від 02.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив, що з 06.11.2025 ОСОБА_2 перебуває у статусі порушника правил військового обліку у зв`язку з неприбуттям за повісткою №5088879. Водночас до відповіді не було додано жодних підтверджуючих документів, зокрема копії повістки, доказів її направлення чи вручення, а також не зазначено мети виклику.
У зв`язку з неповнотою наданої інформації 09.12.2025 було подано скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_1 з вимогою усунути порушення та надати належні підтверджуючі документи. Проте відповіддю №3/17881 від 22.12.2025 фактично було повторно надано попередню відповідь без усунення зазначених недоліків, без надання копії повістки, доказів її направлення чи обґрунтування підстав виклику.
Крім того, скарга, подана до ІНФОРМАЦІЯ_1 , була розглянута тим самим ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_5 ), дії якого оскаржувалися, що суперечить вимогам абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про звернення громадян».
Як вбачається з електронного військово-облікового документа ОСОБА_2 у застосунку «Резерв+», його персональні дані були оновлені своєчасно, що підтверджується відповідною відміткою.
За таких обставин, враховуючи відсутність підтверджень належного направлення повістки, не зазначенням мети виклику, наявність актуальних облікових даних позивача та його повідомлення про місце проживання за кордоном, висновок про порушення ним правил військового обліку є необґрунтованим і таким, що не підтверджений належними та допустимими доказами. На підставі наведеного, просить позов задоволити.
В судове засідання позивач не з`явився, однак з`явився представник позивача просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов суду не надав.
Заслухавши думку представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 30 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України, спори про підсудність між адміністративними судами заборонені. Справа, передана з одного суду до іншого, має бути прийнята до провадження, а незгода з ухвалою про передачу не допускається, що забезпечує швидкий доступ до правосуддя та запобігає затягуванню процесу. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 адміністративну справу №380/661/26 за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_7 в ососбі ІНФОРМАЦІЯ_1 (Пустомити) про визнання протиправними дій та зобов`язанння вчинити дії передано за підсудністю до на розгляд до Пустомитівського районнного суду Львівської області. Ухвала набрала законної сили 23.02.2026.
Отже, на підставі наведеного слід дійти висновку, що після передачі справи за підсудністю та набрання відповідною ухвалою законної сили суд, до якого справу направлено, зобов`язаний прийняти її до провадження та здійснювати розгляд по суті. Оскільки законом прямо заборонено спори між судами щодо підсудності, такий суд не вправі відмовитися від прийняття справи чи ставити під сумнів законність її передачі. Це забезпечує безперервність судового розгляду та унеможливлює затягування процесу.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, в межах даної справи суду належить здійснити перевірку рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.
Судом встановлено, що згідно паспортних даних (паспорт НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , починаючи з 17.08.2020 року по теперішній час.
Відповідно до витягу з реєстру «Оберіг» № 221120229340831300021 від 23.12.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстровану адресу проживання: АДРЕСА_4 ; облікові дані уточнено 26.11.2025, що підтверджується відміткою «дані уточнено вчасно», водночас у витязі зазначено про порушення ним правил військового обліку у зв`язку з неприбуттям за повісткою до ТЦК та СП від 06.11.2025, а також про визнання його придатним до військової служби відповідно до постанови ВЛК від 26.01.2016.
Відповідно до реєстраційної карти №825260549, первинна реєстрація ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснена 29.08.2024. Реєстраційна карта видана Державним агентством у справах біженців Ради міністрів Республіки Болгарія 27.02.2025, строк її дії встановлено до 04.03.2026. Як національний документ, що посвідчує особу, зазначено НОМЕР_5 . Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 .
Згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.12.2025 № 3/17329, ОСОБА_2 з 06.11.2025 перебуває у статусі порушника правил військового обліку у зв`язку з неприбуттям за повісткою № 5088879 до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до зазначених обставин та вимог чинного законодавства, у разі наявності підстав, особа може підлягати доставленню до ТЦК та СП за зверненням до Національної поліції України як така, що вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210, 210-1 КУпАП. Водночас згідно з інформацією ІКС «Аркан» Державної прикордонної служби України, останній зафіксований перетин державного кордону ОСОБА_2 відбувся 06.02.2022 на в`їзд на територію України.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан.
Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
На час виникнення спірних правовідносин та на дату ухвалення рішення у цій справі на території України продовжує діяти воєнний стан.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі за текстом - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини першої- третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Отже, військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку (частина 3 статті 1 Закону № 2232-XII).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (надалі за текстом - Закон № 3543-XII).
Відповідно до статті 1 Закону № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 22 Закону № 3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (надалі за текстом - Порядок № 1487).
Зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено також Додаток 2 до Порядку № 1487, яким є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487) визначено, що військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560).
Згідно з пунктом 21 Порядку № 560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до пункту 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Пункт 30 Порядку № 560 передбачає, що повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.
У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.
Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів або Журналі реєстрації виданих для оповіщення повісток за формою згідно з додатком 3.
Абзацом третім пункту 30-1 Порядку № 560 визначено, що повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.
Згідно із пунктом 30-2 Порядку № 560 повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть: централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.
Відповідно до пункту 30-3 Порядку № 560 у разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.
В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.
Відповідно до пункту 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
Згідно з підпунктом 2 пункту 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Водночас відповідачем не спростовано доводи позивача щодо відсутності підтвердження факту направлення повістки, способу її доставки та причин виклику ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також не надано жодних доказів належного оформлення, направлення чи вручення відповідної повістки. За таких обставин відсутні належні та допустимі докази належного повідомлення позивача про дату, час і місце явки, а також доведення до його відома змісту повістки у встановленому законом порядку, що унеможливлює висновок про виникнення у нього обов`язку щодо явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені в Законі України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі Закон № 1951-VIII). 
Статтею 1 Закону № 1951-VIII визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону № 1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру.
Згідно з частиною 8 статті 5 Закону № 1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Частиною 9 статті 5 Закону № 1951-VIII передбачено, що органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням зазначеного, відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру заносяться та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів: персональні дані; службові дані.
У свою чергу, пункт 20-1 частини 1 статті 7 Закону № 1951-VIII передбачає, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Таким чином, до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил обліку.
Відповідно до пункту 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, з-поміж іншого: розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також зіпсуттям або недбалим зберіганням військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними та резервістами, які перебувають у запасі СБУ, Служби зовнішньої розвідки); звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку (додаток 20); повідомляють Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку. Таке повідомлення має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), а також унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Приписами частини 1 статті 27 Закону № 3543-ХІІ визначено, що у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами 1, 3 статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Зазначені приписи закону кореспондуються з Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, відповідно до пункту 56 якого Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ (додаток 20) здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, суд наголошує, що до повноважень відповідача належить притягнення військовозобов`язаного до відповідальності за порушення правил військового обліку з прийняттям відповідної постанови, а також внесення відповідачем до Реєстру таких даних про притягнення військовозобов`язаного до адміністративної відповідальності.
Суд звертає увагу, що «притягнення до адміністративної відповідальності» та «вчинення адміністративного правопорушення» є різними за змістом поняттями.
Крім того зауважує, що до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів підлягають внесенню дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил військового обліку.
Таким чином, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, про те що відповідачем відносно позивача за статтями 210, 210-1 КУпАП складався протокол про адміністративне правопорушення, як і докази винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, слід прийти до висновку, що в розумінні КУпАП, позивач не був особою, яка притягнена до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП, а тому такий запис не міг бути внесений до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідачем.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зазначені дії є порушенням процедури проведення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, вчинені посадовими особами всупереч вимогам вищенаведеного проаналізованого судом чинного законодавства, призвели до порушення прав та інтересів позивача, тому не можуть бути визнані судом правомірними.
Згідно абзацу 14 пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постанову КМУ № 1487 від 30.12.2022 року (надалі Порядок № 1487) порушення військовозобов`язаним правил військового обліку є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 210, 210-1 КУпАП і таке притягнення здійснює уповноважена особа ТЦК та СП.
Для реалізації таких повноважень, згідно абзацу 16 пункту 79 Порядку № 1487 ТЦК та СП звертається в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.
Однак, наведені положення абзацом 16 пункту 79 Порядку № 1487 в частині доставлення позивача з метою складення протоколу про адміністративні правопорушення, не можуть бути застосовані у цих правовідносинах, оскільки відповідно до положень ч. 6 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, підтвердних документів про отримання особою виклику.
Наведена норма КУпАП є спеціальною і в ієрархії нормативно-правових актів є вищою за приписи абзацу 16 пункту 79 Порядку № 1487.
Використання положень абзацу 16 пункту 79 Порядку № 1487 в інших цілях, окрім як доставки особи для складання протоколу про адміністративне правопорушення, не передбачено, а отже є неправомірним.
Водночас, відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що облікові дані ОСОБА_2 були своєчасно уточнені через електронний кабінет у застосунку «Резерв+», що свідчить про належне виконання ним обов`язку щодо оновлення персональних даних у порядку, визначеному чинним мобілізаційним законодавством.
Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП  стороною відповідача не доведений, суд приходить до висновку про обґрунтованість позиції позивача щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, наведених у мотивувальній частині рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Ураховуючи положення вище зазначеної норми, а також те, що судові витрати здійснені позивачем у розмірі 968,96 грн. документально підтверджені, суд доходить висновку про наявність підстав для присудження з суб`єкта владних повноважень на користь позивача судових витрат.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 77, 78, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інересах ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій,- задоволити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄРДПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) щодо внесення відомостей в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» запису про порушення правил військового обліку та запису про розшук ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ); 
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄРДПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) виключити запис в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» стосовно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) в частині відомостей про порушення останнім правил військового обліку та зняти позивача з розшуку;
стягнути з бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Пустомити) (код ЄРДПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь розшук ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Суддя: Д. А. Кукса