441/687/26 2/441/742/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
/заочне/
12.06.2026 м. Городок
Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.
за участю секретаря судового засідання Стебеляк А.-А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
представник Усенко М.І. в інтересах ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», 25.03.2026 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 17 047 грн. 50 коп. боргу за договором про надання коштів у позику, в тому числі на умовах споживчого кредиту № 431692 від 11.01.2020 (далі – кредитний договір). Позов обґрунтовує тим, що 11.01.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 431692, згідно умов якого Товариство строком на 7 днів, надало відповідачу 5 000 грн. 00 коп. кредиту зі сплатою процентів за користування ним, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за таким належним чином не виконував, через що у нього перед ТОВ «Лінеура Україна» виникла заборгованість, яка станом на 16.11.2020 склала 17 047 грн. 50 коп., що 16.11.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу № ККЛУ-16112020, згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 431692 від 11.01.2020 перейшло до позивача, сума заборгованості на дату формування позову складає 17 047 грн. 50 коп., з яких 5 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9 215 грн. 00 коп. заборгованість за процентами та 2 832 грн. 50 коп. заборгованість за штрафом. Просив стягнути заборгованість за означеним договором, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
Ухвалою судді від 27.03.2026 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М.І. у клопотанні від 25.03.2026 просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у клопотанні від 25.03.2026 представник позивача (а.с. 16, 27).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 означеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Із копії договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах споживчого кредиту № 431692 від 11.01.2020 та додатку до нього, паспорта споживчого кредиту, довідки про ідентифікацію, правил надання коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», інших матеріалів справи убачається, що 11.01.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого Товариство строком на 7 днів, надало відповідачу 5 000 грн. 00 коп. кредиту, а останній зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.
Пунктом 1.3 договору передбачено ставки за користування позикою і зокрема :
Акційна процентна ставка в розмірі 1, 90 процентів від суми позики за кожен день користування позикою (693, 50 процентів річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п. 1.2 цього договору;
Стандартна процентна ставка в розмірі 1, 90 процентів від суми позики за кожен день користування позикою (693, 50 процентів річних).
У випадку прострочення клієнтом виконання зобов`язань за договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна процентна ставка, відповідно до п. 3.4, 3.5 цього договору.
Сукупна вартість позики за акційною ставкою складає 113, 30 % від суми позики (у процентному виразі) або 5 665 грн. 00 коп. (у грошовому виразі) та включає в себе : проценти за користування позикою 13, 30% від суми позики (у процентному виразі) або 665 грн. 00 коп. (у грошовому виразі) (п. 1.4 договору).
Сукупна вартість позики за стандартною ставкою складає 113, 30 % від суми позики (у процентному виразі) або 5 665 грн. 00 коп. (у грошовому виразі) та включає в себе : проценти за користування позикою 13, 30% від суми позики (у процентному виразі) або 665 грн. 00 коп. (у грошовому виразі) (п. 1.5 договору).
Із довідки ТОВ «УПР» вих. № 1-0701 від 07.01.2026, із інформаційного листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0./7-260406/88796-БТ від 13.04.2026, наданого суду на підставі ухвали від 27.03.2026 убачається, що держателем платіжної картки № 4149-ХХХХ-ХХХХ-1167 є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що 11.01.2020 на цю ж картку через платіжну систему iPay.ua переховано кошти в розмірі 5 000 грн., із призначенням платежу : зарахування 5000 грн. на карту НОМЕР_2 (а.с. 17).
16.11.2020, між ТОВ «Лінеура Україна» (далі - клієнт) та позивачем (далі – фактор) укладено договір факторингу № ККЛУ-16112020, відповідно до умов якого, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).
Згідно акта приймання-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № ККЛУ-16112020 від 16.11.2020, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 6 700 осіб.
Факт оплати суми фінансування за договором факторингу № ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 підтверджується платіжною інструкцією № 20164 від 18.11.2020.
Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу № ККЛУ-16112020 від 16.11.2020, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 431692 від 11.01.2020 складає 17 047 грн. 50 коп., з яких 5 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 665 грн. 00 коп. заборгованість за процентами, 8 550 грн. залишок по прострочених процентах та 2 832 грн. 50 коп. заборгованість за штрафом.
Доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 позивачу отриманої у кредит від ТОВ «Лінеура Україна» за кредитним договором № 431692 від 11.01.2020 грошової суми у розмірі 5 000 грн. 00 коп., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту 5 000 грн. 00 коп. є обґрунтованою.
Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування коштами в розмірі 9 215 грн. 00 коп. як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 17.04.2020.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Договором про надання коштів у позику, в тому числі на умовах споживчого кредиту № 431692 від 11.01.2020 визначений строк його дії, який становить 7 днів, саме протягом цього строку кредитодавець мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором проценти тривалістю 7 днів, тому заборгованість, яку слід стягнути з ОСОБА_1 за процентами за означеним договором становить 665 грн.
Правильність такого висновку підтверджується й додатком №1 до кредитного договору № 431692 від 11.01.2020.
Доказів про те, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення позики відповідно до п. 1.7 договору, позивачем до матеріалів справи не долучено, як і не заявлено позовних вимог про стягнення процентів, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України. 
Окрім цього, розділом 4 договору передбачено відповідальність сторін за порушення умов цього договору.
Пунктом 4.5 договору передбачено, що штрафні санкції за договором нараховуються у момент сплати. Сума нарахованих штрафних санкцій за договором не може перевищувати 50 % від суми загальної вартості позики (кредиту), що складається із загального розміру виданого кредиту та загальних витрат за цим договором, та становить 2 832 грн. 50 коп.
Штрафні санкції в розмірі 2 832 грн. 50 коп., сплата яких передбачена умовами договору № 431692 від 11.01.2020, нараховані до 10.03.2020, відтак підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Таким чином, ураховуючи вищенаведене, а саме те, що ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання умов укладеного 11.01.2020 з ТОВ "Лінеура Україна" договору допустив заборгованість перед Кредитором, що позивач набув право вимоги до відповідача за означеним договором на законних підставах, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 431692 від 11.01.2020 в розмірі 8 497 грн. 50 коп., з яких 5 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 665 грн. 00 коп. заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку кредитування та 2 832 грн. 50 коп. заборгованість за штрафом.
Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача 1 327 грн. 10 коп. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник позивача Усенко М.І. у заяві від 25.03.2026 просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
Із матеріалів справи убачається, що на підставі договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 укладеного між АБ «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», адвоката Усенко М.І., який діє згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093 від 29.08.2012 та ордера серія ВС № 1381377 від 02.07.2025 уповноважено здійснювати представництво та захист прав і законних інтересів ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у справі про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 .
Згідно акта № 1105 наданих послуг від 13.02.2026 та детального опису до нього, розмір заявлених позивачем до стягнення витрат з відповідача, складається з усної консультації, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції з клієнтом та складення позовної заяви для направлення до суду.
Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, врахувавши виконану адвокатом роботу (надані адвокатом послуги, час, витрачений ним на виконання відповідних робіт (надання послуг)), виходячи з конкретних обставин справи, її складності, зокрема того, що означена справа не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, підготовка документів у такій не потребувала значного часу з урахуванням наявності сформованої правової позиції, суд вважає, що розмір заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (8 000 грн.) є неспівмірним із ціною позову, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою, отже їх розмір є необґрунтованим та завищеним, а справедливим і розумним буде стягнення з відповідачки в користь позивача 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Керуючись ст. 4, 5, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054, 1077 ЦК України, суд, -
в и р і ш и в :
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ: 35234236, місцезнаходження вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28 в м. Львів, IBAN: НОМЕР_3 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) 8 497 грн. 50 коп. заборгованості за договором про надання коштів у позику, в тому числі на умовах споживчого кредиту № 431692 від 11.01.2020, з яких 5 000 грн. тілу кредиту, 665 грн. 00 коп. проценти та 2 832 грн. 50 коп. штраф, 1 327 грн. 10 коп. судового збору та 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 12 824 грн. 60 коп. 
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
С у д д я А.М.Малахова-Онуфер