ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2026 р. Справа№ 910/14496/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Бестаченко О.Л.
суддів: Шаратова Ю.А. 
Скрипки І.М. 

секретар судового засідання - Васильченко А.І.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 28.04.2026,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 
на рішення Господарського суду міста Києва
від 27.01.2026
у справі № 910/14496/25 (суддя - Балац С.В.)

за позовом Приватного підприємства "ВЕЛЕНА"
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про стягнення 887 776,59 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Приватне підприємство "Велена" (далі за текстом - ПП "Велена", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 здійснено заміну відповідача на ІНФОРМАЦІЯ_4 ) про стягнення 887 776,59 грн. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди позивачем було понесені збитки у вигляді сплати суми відновлювального ремонту транспортного засобу в розмірі 887 776,59 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку приписів ст. 1172, 1194 Цивільного кодексу України.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25 позов Приватного підприємства "Велена" задоволено повністю. Присуджено до стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь приватного підприємства "Велена" збитки в сумі 887 776 (вісімсот вісімдесят сім тисяч сімсот сімдесят шість) грн 59 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 10 653 (десять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн 32 коп.
Своє рішення суд мотивував тим, що у відповідача, у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП), виник обов`язок відшкодувати позивачеві різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, а саме у сумі 887 776,59 грн (1 137 776,59 грн (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу) - 250 000,00 грн (розмір страхової виплати)).
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 року у справі № 910/14496/25 повністю та ухвалити нове рішення за результатами розгляду справи з врахуванням доводів апеляційної скарги.
Також в апеляційній скарзі заявлено наступні клопотання: про залучення третьої особи на стороні відповідача; про витребування доказів по справі; про призначення судової транспортної товарознавчої експертизи за участі всіх сторін цього судового процесу після призначення судового розгляду.
Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що рішення місцевого суду є незаконним, необґрунтованими, постановленим за неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.
Звертає увагу суду, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання про залучення до справи в якості третьої особи на стороні відповідача, клопотання третьої особи про призначення судової транспортної товарознавчої експертизи за участі всіх учасників справи та не досліджено в повному обсязі всіх обставин справи у зв`язку з чим, надано невірне трактування матеріалам справи та наведеним доводам відповідача та третьої особи.
Зазначає, що суд при прийнятті рішення не з`ясував правомірності володіння та керування автомобілем "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1 , пасажиром ОСОБА_2 .
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2026 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Бестаченко О.Л., суддів: Скрипки І.М., Шаратова Ю.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/14496/25.
12.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/14496/25.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі №910/14496/25 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: для подання до Північного апеляційного господарського суду доказів доплати судового збору у розмірі 3 994,98 грн та документів, що посвідчують повноваження ОСОБА_3 , який підписав і подав дану апеляційну скаргу, станом на дату подання апеляційної скарги.
26.02.2026 до апеляційної інстанції через "Електронний суд" від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжну інструкцію 1.547109775.1 від 25.02.2026 на підтвердження доплати судового збору та документи, що підтверджують повноваження представника.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25, призначено її до розгляду на 31.03.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 задоволено заяву представника Приватного підприємства "Велена" Веремчук Наталії Леонідівни про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
У судовому засіданні 31.03.2026 представником апелянта заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026, зазначеною у протоколі судового засідання, без оформлення окремого процесуального документа, відмовлено у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи доказів у зв`язку з порушенням порядку їх подання.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026, задоволено усне клопотання представника відповідача та оголошено перерву в розгляді апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25 до 10:00 години 28.04.2026.
23.04.2026 до суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
У судовому засіданні 28.04.2026 апеляційний суд, ухвалами, зазначеними у протоколі судового засідання, без винесення окремих процесуальних документів, відмовив у задоволенні клопотань скаржника про долучення до матеріалів справи додаткових доказів; про залучення ОСОБА_4 до справи в якості третьої особи на стороні відповідача; про призначення судової транспортної товарознавчої експертизи, визнавши їх необґрунтованими.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
06.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від ПП "Велена" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25 без змін. Також просить відмовити у задоволенні клопотань ІНФОРМАЦІЯ_1 , що були заявлені в апеляційній скарзі.
Позивач зазначає, що для вирішення спору щодо відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, має значення тільки правомірність (неправомірність) заволодіння транспортним засобом особою, яка винна у ДТП. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Працівники поліції під оформлення матеріалів щодо ДТП перевірили підставність перебування у користуванні ОСОБА_1 транспортного засобу ПП "Велена" та права керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відносно водія автомобіля "БМВ", д.н.з НОМЕР_1 - ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за 124 КУпАП щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 26.06.2025 о 19 год. 35 хв. у м. Києві на перехресті бульвару Тараса Шевченка та вул. Є.Чикаленка, не складався. ОСОБА_1 не був визнаний винним у ДТП.
Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 28.04.2026 з`явилися представники сторін.
Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25, просив рішення місцевого суду залишити без змін.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25 скасувати.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
26.06.2025 о 19:35 на перехресті бульвару Тараса Шевченка та вул. Є. Чикаленка у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , та транспортного засобу "Nissan", д.н.з НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_4 .
У постанові Шевченківського районного суду міста Києва від 04.09.2025 у справі №761/35371/25 встановлено, що причиною вказаної ДТП стало те, що водій ОСОБА_4 , керуючи т.з. "Нісан", д.н.з. НОМЕР_2 , проявив неуважність. Не оцінив дорожню обстановку, не відреагував на її зміну, не виконав вимогу сигналу регулювальника, та проїхав перехрестя на забороняючий сигнал, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "БМВ", д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , за результатами чого на транспортних засобах утворились механічні пошкодження, а пасажир автомобіля "БМВ", д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.8.10 ПДР України.
Транспортний засіб "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 належить позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , та застрахований Приватним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.05.2025 № ЕР-229075627.
Транспортний засіб "Nissan", д.н.з НОМЕР_2 належить ДП "ЛІСИ УКРАЇНИ", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , та застрахований Приватним акціонерним товариством "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" відповідно до полісу обов`язкового страхування від 05.03.2025 № 227569727. Страхова сума (лiмiт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 250 000,00 грн, франшиза не передбачена. Вказані обставини підтверджуються відомостями з сайту https://policy.mtsbu.ua/ та відповіддю Приватного акціонерного товариства "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" на адвокатський запит.
Відповідно до акта приймання-передачі транспортних засобів і техніки від 20.07.2023 № 3457 транспортний засіб "Nissan", д.н.з НОМЕР_2 , власником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство "ЛІСИ УКРАЇНИ", був залучений ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Листом від 21.10.2025 № 9135 ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив адвоката позивача, що зазначений у адвокатському запиті транспортний засіб перебуває у фактичному володінні (користуванні) ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно з висновком експерта №2266 від 20.08.2025 вартість матеріального збитку, завданого ПП "Велена", пошкодженням транспортного засобу BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 1 230 918,26 грн. Для огляду автомобіля з метою надання в подальшому експертного висновку запрошувались зацікавлені особи - ОСОБА_4 , представник ІНФОРМАЦІЯ_6 . На огляд прибув представник ІНФОРМАЦІЯ_6 за дорученням - водій забезпечення ОСОБА_4 .
Позивачем замовлено проведення діагностики автомобіля "BMW", д.н.з НОМЕР_1 у Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія Київ", що підтверджується рахунком від 03.07.2025 № GBL00067708. Відповідно до платіжної інструкції № 8547 від 07.07.2025 позивач здійснив оплату на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія Київ" згідно рахунку № CBL00067708 від 03.07.2025 грошові кошти у сумі 29 462,40 грн. 
17.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосервіс Альянс" (Постачальник) та Приватним підприємством "Велена" (Покупець) укладено договір № 250917/41 поставки запасних частин. Відповідно до платіжних інструкцій № 2803 від 09.10.2025, № 2830 від 17.10.2025 та № 2723 від 19.09.2025 позивач здійснив оплату на користь ТОВ "Автосервіс-Альянс" 39 015,00 грн, 320 566,62 грн та 320 566,62 грн відповідно. 
10.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ АТЛАНТ" (Виконавець) та Приватним підприємством "Велена" (Замовник) укладено договір № 5020/09-2025 про технічне обслуговуваним і ремонт колісних транспортних засобів. Згідно акту виконаних робіт № Н4588812 від 31.10.2025 вартість проведених ТОВ "Автомобільний Дім Атлант" робіт щодо автомобіля "BMW", д.н.з НОМЕР_1 , складає 406 515,95 грн, згідно акту виконаних робіт № Н4597860 від 11.11.2025 - 21 650 грн. Платіжними інструкціями № 8840 від 09.10.2025 та № 8916 від 10.11.2025 позивач здійснив оплату на користь ТОВ "Автомобільний Дім Атлант" 406 515,95 грн та 21 650 грн відповідно. 
Приватним акціонерним товариством "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", за заявою позивача, здійснено виплату частини страхового відшкодування в сумі 250 000,00 грн відповідно до полісу обов`язкового страхування від 05.03.2025 № 227569727, що підтверджується платіжною інструкцією від 04.11.2025 № 62562575.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2025 у справі №761/35371/25 (провадження № 3/761/7126/2025) водія автомобіля "Nissan", д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.
З відібраних сержантом патрульної поліції пояснень від 26.06.2025 у гр. ОСОБА_4 , відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.10.2025 № 9135 на адвокатський запит, доручення від 19.08.2025 № 7461, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що ОСОБА_4 є водієм відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.
Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, зокрема відповідно до частини другої, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положеннями статті 397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.
Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 1 статті 1172 ЦК України).
Положення частини 1 статті 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (частина 2 статті 1187 ЦК України).
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).
У такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 10.08.2022 року в справі № 904/6092/21, від 01.11.2021 року в справі № 920/343/20.
Для покладення на юридичну чи фізичну особу відповідальності необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності, так і певних спеціальних умов.
До таких спеціальних умов належить: перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною чи фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків (виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, які хоч і виходять за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 26.02.2020 року в справі № 661/740/18.
Отже, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Як вже було зазначено вище, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2025 у справі № 761/35371/25 (провадження № 3/761/7126/2025) водія автомобіля "Nissan", д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
ОСОБА_4 є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_7 та згідно внутрішніх наказів по ІНФОРМАЦІЯ_7 був визначений водієм автомобіля "Nissan", д.н.з НОМЕР_2 , зокрема в дату коли відбулась ДТП, що не заперечує відповідач.
Матеріалами справи підтверджено, що транспортний засіб "Nissan", д.н.з НОМЕР_2 належить ДП "ЛІСИ УКРАЇНИ" відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , за актом приймання-передачі транспортних засобів і техніки від 20.07.2023 № 3457 був переданий ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відповідно до висновку експерта №2266 від 20.08.2025 вартість матеріального збитку, завданого ПП "Велена", пошкодженням транспортного засобу "BMW", д.н.з НОМЕР_1 , внаслідок ДТП складає 1 230 918,26 грн. Фактичні витрати по відновлювальному ремонту транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 становлять 1 137 776,59 грн, що підтверджується актами виконаних робіт та платіжними інструкціями наявними в матеріалах справи.
Оскільки станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля "Nissan", д.н.з НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" відповідно до полісу обов`язкового страхування від 05.03.2025 № 227569727, ПАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" здійснило на користь ПП "Велена" виплату страхового відшкодування в розмірі 250 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 62562575 від 04.11.2025.
Тобто невідшкодована позивачу сума матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобілю "BMW", д.н.з НОМЕР_1 під час ДТП, становить 887 776,59 грн.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою.
Судом встановлено наявність шкоди, протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом.
При цьому, посилання відповідача на те, що ОСОБА_4 не мав належних повноважень діяти як представник відповідача при технічному огляді та необхідність призначення незалежної судової транспортної товарознавчої експертизи за участі всіх сторін колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17, від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводиться ремонт автомобіля.
Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Крім того, апелянт не зазначає в чому, на його думку, полягають недоліки проведеного транспортно-товарознавчого дослідження, за результатами якого складено висновок експерта № 2266 від 20.08.2025. 
Щодо нез`ясування судом першої інстанції обставин справи та витребування від позивача документів, що були підставою для володіння та користування водієм ОСОБА_1 та пасажиром ОСОБА_2 транспортним засобом "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 ; документів, що підтверджують трудові відносини вказаних осіб з позивачем; документів, що визначають правила використання транспортного засобу; бухгалтерської довідки щодо бухгалтерського та податкового обліку транспортного засобу; балансу позивача за 2025 рік чи звіту про фінансові результати за 2025 з доказами прийняття податковими органами; документів, що підтверджують перебування на військовому обліку ТЦК та СП транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , тощо, суд зазначає таке.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази, які збираються або подаються сторонами, повинні стосуватися суті спору (предмета та підстав позову). 
У справах про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, предмет доказування охоплює факти, що підтверджують склад цивільного правопорушення, розмір збитків та коло осіб, які несуть деліктну чи договірну відповідальність.
Так, апелянт вказує, що зазначені відомості та докази можуть підтвердити правомірність перебування у володінні та користуванні водія ОСОБА_1 транспортного засобу позивача, використання транспортного засобу для підприємницької діяльності позивача, що відповідає статутним цілям підприємства та вірного відображення в бухгалтерському та податковому обліку операцій з ремонту основних фондів, яким є транспортний засіб після отримання пошкоджень, відшкодування яких вимагає позивач та його амортизації. З`ясування зазначених обставин, на думку скаржника, має значення для розгляду справи та правильного застосування ст. 323, 1187, 1188 ЦК України в частині того, хто несе ризик загибелі майна, відшкодування шкоди неправомірним володінням та відшкодування шкоди завданої джерелами підвищеної небезпеки.
Апеляційний суд наголошує, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту), укладеного із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець (вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 р. у справі № 426/16825/16-ц).
Положення частини 1 статті 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (частина 2 статті 1187 ЦК України).
Позивачем надано докази перебування транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 у його власності. Предметом спору є відшкодування матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач не стверджує та не доводить, що водій, який керував транспортним засобом "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , своїми діями чи бездіяльністю сприяв виникненню дорожньо-транспортної пригоди.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи обставини, що входять до предмета доказування у справі, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про нез`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для її розгляду, та не вбачає підстав для витребування доказів.
Щодо клопотання апелянта про залучення ОСОБА_4 в якості третьої особи на стороні відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, оскільки обставини дорожньо-транспортної пригоди та вина зазначеної особи встановлені постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 761/35371/25, а наведені відповідачем доводи не свідчать про необхідність його участі у розгляді справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача 887 776,59 грн матеріальної шкоди, що є різницею між фактичною вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та страховим відшкодуванням, виплаченим ПАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ".
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що скаржником не наведено правових підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25.
Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат
Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25 покладаються на ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/14496/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.05.2026. 

Головуючий суддя О.Л. Бестаченко 

Судді Ю.А. Шаратов

І.М. Скрипка