Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року        м. Рівне

Справа № 563/1815/25
Провадження № 33/4815/758/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
захисника – Геруса Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Геруса Б.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Корецького районного суду Рівненської області від 15 травня 2026 року, – 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 15 травня 2026 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
З матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2025 року в 00 год. 07 хв. в м. Корець Рівненського району Рівненської області по вул. Володимирська, 48, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alсotest Drager № 6820, що підтверджується тестом № 3136 від 31 серпня 2025 року, результат огляду становить 0,36% проміле, чим порушив п.2.9.а. Правил дорожнього руху. 
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Герус Б.І. просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що незгідний з результатами огляду газоаналізатором, тому працівники поліції були зобов`язані доставити водія в медичний заклад. Вважає, що зафіксована відеозаписом відмова ОСОБА_1 проходити огляд в медичному закладі відбулася під психологічним тиском патрульного, який по суті схилив водія до відмови. Направлення в медичний заклад йому не вручали. Наголошує, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд в медичному закладі, що підтверджується копією витягу з журналу огляду громадян на стан сп`яніння, який долучено до матеріалів та згідно якого ОСОБА_1 тверезий.
Заслухавши доводи захисника Геруса Б.І. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду в порушення положень вказаних норм не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції покликався на те, що вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена доказами: протоколом про адміністративне правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; результатом тесту №3136, а також відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції. 
Однак з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 2 КУпАП передбачено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Згідно ст. 251 КУпАП, на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).
Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 Постанови КМУ № 1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_2 пояснив, що після проходження ОСОБА_1 огляду на місці зупинки транспортного засобу, він не погодився з його результатами, тому працівники поліції зобов`язані були доставити його в медичний заклад. Відеозаписом зафіксовано, ОСОБА_1 неодноразово погоджувався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак під психологічним тиском патрульного відмовився їхати в медичний заклад, тобто працівник поліції по суті схилив водія до відмови.
Крім того, ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд в медичному закладі, що підтверджується копією витягу з журналу огляду громадян на стан сп`яніння, який долучено до матеріалів та згідно якого ОСОБА_1 тверезий.
Зазначені доводи узгоджуються з матеріалами справи та дослідженими судом відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.
Згідно відеозапису ОСОБА_1 добровільно погодився на проходження огляду на місці зупинки, однак після оголошення патрульним результату огляду 0,36 ‰ проміле ОСОБА_1 висловив здивування такому результату та неодноразово вказував, що бажає їхати в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (файл Export-3kshb, час: 06:00 – 09:20).
Разом з цим, відеозаписом зафіксовано, що працівник поліції декілька разів перепитує в ОСОБА_1 чи бажає він їхати на огляд у медичний заклад. При цьому інспектор патрульної поліції Грушина В.П. наголошувала водію, що це такий самий огляд як і вже було пройдено, тобто треба буде продути в трубочку. Коли ОСОБА_1 сів у автомобіль патрульної поліції, щоб їхати в медичний заклад, інспектор ОСОБА_3 зазначила: «Думаєте вийде? А я кажу, що не вийде. То їдемо чи ні? Забираємо час і їздимо вперед-назад чи пишемо протокол? чи ви хочете забирати час?» (файл Export-3kshb, час: 06:45 – 09:20).
Оцінюючи наведені обставини у сукупності, апеляційний суд враховує не лише сам факт проходження огляду на місці зупинки та відмову особи від проходження огляду в медичному закладі, а й причини такої відмови, які підтверджуються матеріалами справи. Так поведінка інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 свідчить про те, що вона намагалася схилити водія ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду в медичному закладі, оскільки водій неодноразово погоджувався їхати в медичний заклад.
Відтак, дії працівника поліції ОСОБА_3 розцінюються апеляційним судом як провокація водія ОСОБА_1 з метою отримання його відмови від проходження огляду в медичному закладі. 
Крім того, суттєве значення для правильного вирішення справи має та обставина, що після події ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 тверезий (а.с. 40). Дана обставина підтверджується заявою ОСОБА_1 в медичному закладі, витягом з журналу огляду громадян на стан сп`яніння відповідно до якого ОСОБА_1 тверезий та випискою КНП «Корецька міська лікарня» згідно з якою ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора Алкофор 105 і результат огляду 0,00 ‰ проміле (а.с. 36-40). Крім того, апеляційний суд зауважує, що згідно відеозапису працівник поліції виявила ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 в 00 год. 11 год., а огляд в медичному закладі ОСОБА_1 пройдено о 02 год. 00 хв., тобто в межах двогодинного строку передбаченого ч. 4 ст. 266 КУпАП.
Зазначений доказ ставить під обґрунтований сумнів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на момент зупинки транспортного засобу та підтверджує послідовність його позиції щодо відсутності факту вживання алкоголю.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не надав належної оцінки як поясненням захисника, так і дослідженим відеозаписам та результатам медичного огляду, проведеного невдовзі після події. 
Внаслідок цього місцевий суд дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні у справі докази не є достатніми для беззаперечного підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі –закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Геруса Б.І. задовольнити. 
Постанову Постанову Корецького районного суду Рівненської області від 15 травня 2026 рокувідносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович