ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року	справа № 380/18658/25	

зал судових засідань № 12
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Кузана Р.І.,
секретар судового засідання Янковська І.І.,
за участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Стецюренка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом Приватного підприємство «Соломія-Сервіс» до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Приватне підприємство «Соломія-Сервіс» (місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Бойчука, буд. 5/117, код ЄДРПОУ 30163496) (далі – позивач, ПП «Соломія-Сервіс») звернулось до суду з позовом до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 43971343) (далі – відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.03.2026 просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №UA2090002025342 від 20.08.2025 в частині 1 916 672,15 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №UA2090002025343 від 20.08.2025 в частині 385 938,59 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що Львівською митницею на підставі наказу №175 від 08.05.2024 проведено планову виїзну документальну перевірку ПП «Соломія-Сервіс» на предмет дотримання вимог законодавства України з питань митної справи за період з 01.07.2020 по 31.03.2025. За результатами перевірки відповідачем складено Акт №125/25/7.4-19/30163496 від 21.07.2025, за висновками якого позивачем допущено порушення вимог законодавства з питань митної справи під час митного оформлення товарів за митними деклараціями від 24.01.2024 №24UA209230007358U7, від 29.07.2024 №24UA209230068905U5 та від 23.09.2024 №24UA209230088324U6, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита на загальну суму 1546022,90 грн та по податку на додану вартість на загальну суму 326742,59 грн.
Позивач частково не погоджується з висновками митного органу та вважає їх такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Зокрема зазначає, що відповідач за результатами перевірки необґрунтовано дійшов висновку про безпідставне застосування позивачем преференції за кодом « 400» при митному оформленні товару за митною декларацією від 24.01.2024 №24UA209230007358U7, що призвело до порушення ПП «Соломія -Сервіс» вимог статті 15, статті 18 Доповнення І до Регіональної конвенції, частини 1 статті 257, статті 280 Митного кодексу України, підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України.
Відповідач зазначає, що ПП «Соломія-Сервіс» не надано до перевірки оригінал сертифіката з перевезення товарів EUR.1 від 24.01.2024 №А370968, а надано лише дублікат сертифіката з перевезення товарів EUR.1 від 05.11.2024 №А391458, термін дії якого сплинув 24.05.2025. З цих підстав відповідач вважає, що у позивача не було підстав застосовувати преференцію за кодом « 400» під час митного оформлення товарів за митною декларацією від 24.01.2024 №24UA209230007358U7. 
На підставі Акта №125/25/7.4-19/30163496 від 21.07.2025 Львівською митницею прийнято: 
- податкове повідомлення-рішення №UA2090002025342 від 20.08.2025, яким збільшено ПП «Соломія-Сервіс» суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України на загальну суму 1 932 528,63 грн., з яких 1 546 022,90 грн. - сума грошового зобов`язання та 386 505, 73 грн. – нарахована штрафна санкція та
- податкове повідомлення-рішення №UA2090002025343 від 20.08.2025, яким збільшено ПП «Соломія-Сервіс» суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України на 408 428, 25 грн, з яких 326 742, 59 грн сума грошового зобов`язання та 81 685,66 грн – нарахована штрафна санкція.
Позивач зазначає, що представлений до перевірки дублікат сертифікату EUR.1 №А391458 від 05.11.2024 має всі обов`язкові реквізити, визначені ст. 18 Доповнення І до Регіональної конвенції, а тому був чинний станом на момент митного оформлення товарів. Таким чином вважає, що представлені до перевірки документи підтверджують правомірність декларування ПП «Соломія-Сервіс» товару із застосуванням преференції за кодом « 400», що виключає правові підстави для донарахування митним органом грошових зобов`язань та прийняття податкових повідомлень-рішень в оскаржуваній частині. 
При цьому, позивач не оскаржує податкове повідомлення-рішення №UA2090002025342 від 20.08.2025 в частині донарахованих за митною декларацією від 24.01.2024 №24UA209230007358U7 суми витрат на транспортування товарів в розмірі 5787,00 грн та штрафної санкції в сумі 1446,75 грн та в частині донарахованих за митною декларацією від 29.07.2024 №24UA209230068905U5 суми податкового зобов`язання в розмірі 6898,18 грн та штрафних санкцій в сумі 1724,55 грн, а також податкове повідомлення рішення №UA2090002025343 від 20.08.2025 в частині донарахування грошового зобов`язання по ПДВ на суму 1446,75 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Гавдика Зіновія Володимировича.
Ухвалою судді від 19.09.2025 відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою від 15.10.2025 суддя Гавдик З.В. задовольнив заяву про самовідвід.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2025 справа № 380/18658/25 передана для розгляду судді Кисильовій О.Й.
Ухвалою судді Кисильової О.Й. від 20.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.
На підставі Розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду від №7/р від 26.01.2026 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя №100/0/15-26 від 22.01.2026 року та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України 11.11.2024 року №39 (із змінами) було проведено повторний автоматизований розподіл справи №380/18658/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 справу №380/18658/25 передано для розгляду судді Кузану Р.І.
Ухвалою судді від 02.02.2026 адміністративну справу прийнято до провадження. 
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що при проведенні перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів встановлено, що ПП «Соломія-Сервіс» до імпортованих товарів застосовано звільнення (преференції) від сплати митних платежів за кодом « 400» «Товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія) по ввізному миту на суму 3 142 288,93 гривень за трьома митними деклараціями. Для підтвердження преференційного походження товарів декларантом в митній декларації заявляються (декларуються): сертифікат з перевезення товару EUR.1 (код документу відповідно до Класифікаторів документів 0954), який видається митними органами Молдови та України; або декларація походження, яка складається будь-яким експортером якщо сукупна фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро (код документу відповідно до Класифікаторів документів 7016) (статя 21 (lb) Доповнення І Конвенції); або декларація походження, яка складається уповноваженим експортером (код документу відповідно до Класифікаторів документів 7012) незалежно від фактурної вартості партії товару (з урахуванням інформації Молдови щодо структури номерів авторизації уповноважених експортерів Молдови) (стаття 22 Доповнення І Конвенції). Термін дії підтвердження походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в Договірній стороні-експортеру та у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту (стаття 23 Доповнення І Конвенції).
Зазначає, що за результатами перевірки встановлено порушення ПП «Соломія-Сервіс» обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, зокрема за митною декларацією від 24.01.2024 №24UA209230007358U7 ввезено товар “харчові продукти, не включені до інших угруповувань (без вмісту молочних жирів, цукрози, ізоглюкози, глюкози, крохмалю), або з вмістом менш як 1,5мас.% молочних жирів, менш як 5 мас.% цукрози чи ізоглюкози, менш як 5 мас.% глюкози або крохмалю, без вмісту спирту етилового, харчові добавки для людей: Гастріджен 10000 ОД таблетки гастрогезистентні №30 Баум Фарм арт. 89833 - 83513 шт. Гастріджен - Про 25000 ОД капсули №30 Баум Фарм арт. 89835 - 80130 шт. Гастріджен - Про капс. 10000 ОД №30 Баум Фарм арт. 89979 – 78780 шт.” за кодом 2106909200 згідно з УКТ ЗЕД. Даний товар декларувався із застосуванням преференції за кодом “400” і, як наслідок, з умовним нарахуванням та без сплати ввізного мита на підставі заявленого у графі 44 митної декларації сертифіката з перевезення товару EUR.1 № А 370968 від 24.01.2024 з відміткою в графі “7” – «ISSUED RETROSPECTIVELY» «ВИДАНО РЕТРОСПЕКТИВНО», відправником/експортером яких є Limited Liability Company Distrimed (Republic of Moldova, MD 2043, Chisinau, bd. Dacia 58/10). 
З метою здійснення перевірки документу про походження товару у ході проведення перевірки у ПП «Соломія-Сервіс» витребувано оригінал документу про походження, що надавався при митному оформленні товарів, відправником/експортером яких є Limited Liability Company Distrimed (Republic of Moldova, MD 2043, Chisinau, bd. Dacia 58/10) за вказаною вище митною декларацією. Підприємством оригінал сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 24.01.2024 № 370968 не надано, а представлено дублікат сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 05.11.2024 №А 391458, тобто термін дії дубліката сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 05.11.2024 №А 391458 сплинув 24.05.2024, відповідно статті 23 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. Крім цього, до графи “44” МД від 24.01.2024 №24UA209230007358U7 не внесено інформацію стосовно дубліката сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 05.11.2024 №А 391458 шляхом оформлення аркуша коригування, а відтак, даний сертифікат до митного оформлення за вказаною митною декларацією немає відношення.
Таким чином, внаслідок безпідставного застосування преференції за кодом « 400» позивачем допущено порушення вимог статті 15, статті 18 Доповнення І до Регіональної конвенції, частини 1 статті 257, статті 280 Митного кодексу України, підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI. В результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті митних платежів на суму 1846394,11 грн, в тому числі: ввізне мито на суму 1538661,76 грн, та податок на додану вартість на суму 307732,35 грн, Вважає, що Львівською митницею проведено перевірку на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України та складено відповідний акт на підставі якого винесено податкові повідомлення–рішення від 20.08.2025 №UA2090002025342, №UA2090002025343.
Представником відповідача 23.03.2026 подано додаткові пояснення.
Ухвалою від 23.03.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях. Просив відмовити в задоволенні позову повністю.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Приватне підприємство «Соломія-Сервіс» зареєстроване як юридична особа 20.11.1998, податковий номер платника податків: 30163496; основний вид економічної діяльності: 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах.
На підставі норм пункту 9 частини першої статті 336, абзацу 3 частини другої статті 344-1, статей 345-350, 352-354 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (зі змінами та доповненнями) (далі – МК України), Львівською митницею проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «Соломія-Сервіс» за період з 01.07.2020 по 31.03.2025.
За результатами документальної планової виїзної перевірки відповідачем складено Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПП «Соломія-Сервіс» дотримання вимог законодавства України з питань митної справи за період з 01.07.2020 по 31.03.2025» №125/25/7.4-19/30163496 від 21.07.2025 (далі – Акт перевірки).
Перевіркою серед іншого встановлено, що за митною декларацією від 24.01.2024 №24UA209230007358U7 ввезено товар «харчові продукти, не включені до інших угрупувань (без вмісту молочних жирів, цукрози, ізоглюкози, глюкози, крохмалю), або з вмістом менш як 1,5мас.% молочних жирів, менш як 5 мас.% цукрози чи ізоглюкози, менш як 5 мас.% глюкози або крохмалю, без вмісту спирту етилового, харчові добавки для людей: Гастріджен 10000 ОД таблетки гастрогезистентні №30 Баум Фарм арт. 89833 - 83513 шт. Гастріджен - Про 25000 ОД капсули №30 Баум Фарм арт. 89835 - 80130 шт. Гастріджен - Про капс. 10000 ОД №30 Баум Фарм арт. 89979 – 78780 шт.» за кодом 2106909200 згідно з УКТ ЗЕД. 
Митне оформлення вказаного товару проведено відповідачем із застосуванням преференції за кодом « 400», з умовним нарахуванням та без сплати ввізного мита на підставі заявленого декларантом у графі 44 митної декларації сертифіката з перевезення товару EUR.1 № А 370968 від 24.01.2024 з відміткою в графі “7” – «ISSUED RETROSPECTIVELY» «ВИДАНО РЕТРОСПЕКТИВНО», відправником/експортером яких є Limited Liability Company Distrimed (Republic of Moldova, MD 2043, Chisinau, bd. Dacia 58/10). 
Суд враховує, що спірним у цій справі є питання правомірності застосування позивачем преференції за кодом « 400» при митному оформленні товару за митною декларацією від 24.01.2024 №24UA209230007358U7. Спірні податкові повідомлення-рішення позивач оскаржує лише в частині донарахованих платежів за висновком митного органу про безпідставне застосування цієї пільги.
Зі змісту Акту суд встановив, відповідач з метою перевірки документу про походження товару витребував у ПП «Соломія-Сервіс» оригінал документу про походження, що надавався при митному оформленні товарів за митною декларацією від 24.01.2024 №24UA209230007358U7, відправником/експортером яких є Limited Liability Company Distrimed (Republic of Moldova, MD 2043, Chisinau, bd. Dacia 58/10). 
Позивач не надав Львівській митниці оригінал сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 24.01.2024 № 370968, а представив до перевірки дублікат сертифіката EUR.1 від 05.11.2024 №А 391458, в графі 7 якого зазначено, що такий є дублікатом сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 24.01.2024 № 370968 та «виданий ретроспективно». 
Відповідач вказав, що термін дії дубліката сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 05.11.2024 №А 391458 сплинув 24.05.2024 відповідно статті 23 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а тому не може підтверджувати правомірності застосування пільги зі сплати митних платежів. 
З цих підстав відповідач за результатами перевірки дійшов висновку, що внаслідок безпідставного застосуванням преференції « 400» ПП «Соломія-Сервіс» порушено вимоги статті 15, статті 18 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, частини першої статті 257, статті 280 Митного кодексу України, підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України.
Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивачем подано заперечення на акт перевірки. Позивач вказав, що відповідно до норм Регіональної конвенції дублікат сертифіката з перевезення EUR.1 від 05.11.2024 №А 391458 є документом, який підтверджує походження товару на рівні з сертифікатом з перевезення товару EUR.1 від 24.01.2024 № 370968, а тому дає підстави для застосування преференції.
За результатами розгляду заперечень Львівська митниця листом від 14.08.2025 повідомила, що подані заперечення не спростовують фактів порушень законодавства України з питань митної справи зазначених в акті.
На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: 
- №UA2090002025342 від 20.08.2025 яким збільшено ПП «Соломія-Сервіс» суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України на 1 932 528, 63 грн., з яких 1 546 022,90 грн, сума грошового зобов`язання та 386 505, 73 грн. – нарахована штрафна санкція;
- №UA2090002025343 від 20.08.2025 яким збільшено ПП «Соломія-Сервіс» суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України на 408 428, 25 грн., з яких 326 742, 59 грн.,- сума грошового зобов`язання та 81 685,66 грн. – нарахована штрафна санкція.
Не погоджуючись із спірними податковими повідомленнями-рішеннями в оскаржуваній частині, позивач звернувся до суду з позовом.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі – МК України) та іншими законами України.
Частиною 1 ст. 1 МК України передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2 ст.1 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 36 МК України положення цього Кодексу встановлюють непреференційні правила щодо визначення країни походження товарів, що переміщуються через митний кордон України, з метою застосування:1) ставок мита, правил щодо його справляння до товарів, яким надається режим найбільшого сприяння, крім тарифних пільг (преференцій), встановлених міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 3) інших заходів відповідно до вимог Світової організації торгівлі, пов`язаних із визначенням країни походження товару.
Згідно з ч. 2 ст. 36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій: 1) товар був повністю отриманий; 2) товар був підданий останнім економічно обґрунтованим виробничим та технологічним операціям з переробки, що призвели до виробництва нового товару або є важливою стадією виробництва, за умови виконання в цій країні критеріїв достатньої переробки, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару (ч. 1 ст. 41 МК України).
Згідно із ч. 2 ст. 36 МК України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації, крім випадків, якщо обов`язкове подання оригіналу такого документа для цілей визначення країни походження товару передбачено законами України або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 МК України у разі переміщення товару через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару: 1) на товари, до яких залежно від їх країни походження застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», «Про зовнішньоекономічну діяльність»; 2) якщо митним органом встановлено, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України; 3) якщо для цілей визначення країни походження товару це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 МК України перевірка документів, що підтверджують країну походження товару, зазначених у статті 41 цього Кодексу, здійснюється відповідно до цієї статті після завершення митного оформлення.
Згідно із ч. 2 цієї норми у разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом.
Товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України, за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України (ч. 2 ст. 46 МК України).
Частиною першою ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Як передбачено абзацом першим ч. 5 ст. 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Згідно із абзацом другим ч. 5 ст. 280 МК України до товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
Абзацом третім цієї норми передбачено, що до решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Пунктом 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях (пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК України).
Згідно із підпунктом «в» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.
Відповідно до пункту 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Податок на додану вартість нараховується за ставкою 20% бази оподаткування відповідно до пункту 190.1 статті 190 ПК України.
Наказом Міністерства фінансів України №1011 від 20.09.2012 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» (зі змінами і доповненнями) затверджено, зокрема «Класифікатор звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України».
Відповідно до цього Класифікатора за кодом « 400» звільняються від сплати митних платежів товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія).
Між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Молдова укладено двосторонню Угоду про вільну торгівлю від 13.11.2003, яка ратифікована Верховною Радою України Законом від 19.05.2005 №2581-15.
Протоколом між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Молдова від 28.08.2021 внесено зміни до Угоди про вільну торгівлю від 13.11.2003, якими викладено в новій редакції статтю 9 Угоди «Правила походження товарів».
Згідно з статтею 9 Угоди про вільну торгівлю (в новій редакції) для цілей цієї Угоди та з метою визначення товарів, що походять з територій держав Сторін, Сторони будуть керуватися: 
Доповненням I та відповідними положеннями Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, укладеної відповідно до Рішення Ради 2013/94/ЄС від 26 березня 2012 р. (далі – Регіональна конвенція), з подальшими можливими змінами, які застосовуються і включені до цієї Угоди і є його невід`ємною частиною, mutatis mutandis, або
Альтернативними правилами походження, викладеними в Додатку A до цього Протоколу (далі - Альтернативні правила).
Альтернативні правила застосовуються доти, поки зміни до Конвенції, на яких базуються альтернативні правила, не набудуть чинності.
Законом України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» від 08.11.2017 № 2187-VIII Верховна Рада України постановила приєднатися до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Регіональна конвенція).
Частиною першою статті 15 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції встановлено, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару EUR. 1, зразок якого наведений у Додатку III а; (b) сертифікат з перевезення товару EUR-МЕD, зразок якого наведений у Додатку III Ь; (c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься декларацією походження або декларацією походження ЕUR-МЕD), надана експортером до інвойса. 
Повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.
Згідно з статті 16 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції, сертифікат з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD, а також бланк заявки, зразок якої наведений у Додатку III а і Ь. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і відповідно до норм національного законодавства країни експорту. Якщо ці бланки заповнюються від руки, вони повинні заповнюватися ручкою друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього графі, не залишаючи вільних рядків. Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR. 1, або EUR-МЕD, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.
Відповідно до статті 18 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції, у випадку викрадення, втрати чи знищення сертифіката з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD експортер може подати до митних органів, що видали цей сертифікат, заяву про видачу дубліката, складеного на основі експортних документів, що наявні в них. 
Дублікат, виданий у такий спосіб, повинен мати наступний напис англійською мовою: «DUPLICATE». Напис, зазначений у пункті 2 цієї Статті, має бути вставлений у графу 7 дубліката сертифіката з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD.
Такий дублікат, що має містити дату видачі оригінального сертифіката з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD, вважатиметься дійсним з цієї дати. 
Згідно з статтею 23 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції, підтвердження про походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в Договірній стороні-експортері та у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту.
Зі змісту вказаних норм Регіональної конвенції випливає, що сертифікат з перевезення товару EUR. 1 є документом, який підтверджує походження товару, є підставою для застосування преференції зі сплати митних платежів та діє протягом чотирьох місяців з дати видачі. Належним чином оформлений дублікат сертифікату з перевезення товару EUR. 1 має силу оригіналу та може застосовуватись замість оригінального сертифікату перевезення товару EUR. 1. 
Статтями 31, 32 Доповнення І до Регіональної конвенції передбачено процедуру здійснення перевірки достовірності підтверджень походження товарів та правильності інформації, що в них міститься.
Відповідно до положень зазначених статей подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог Регіональної конвенції.
Таким чином, Регіональна конвенція надає уповноваженим органам право здійснювати перевірки підтверджень походження товарів після закінчення їх митного оформлення у країні імпорту як за наявності обґрунтованих сумнівів, так і вибірково.
Відповідно до частини 3 статті 345 МК України митні органи мають право проводити документальні виїзні (планові або позапланові) та документальні невиїзні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, зокрема щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, в тому числі залежно від країни походження товарів, застосування знижених ставок ввізного мита.
З обставин спірних правовідносин у цій справі суд встановив, що відповідач за результатами планової документальної перевірки не взяв до уваги наданий позивачем дублікат EUR.1 №А391458 від 05.11.2024 сертифікату з перевезення товару EUR.1 № А 370968 від 24.01.2024 та дійшов висновку про безпідставне застосування позивачем преференційних ставок митних платежів. При цьому, підставою неврахування цього сертифіката з перевезення товару в акті перевірки вказано лише те, що строк дії його закінчився 24.05.2024.
Так, позивачем за митною декларацією від 24.01.2024 №24UA209230007358U7 ввезено товар «Харчові продукти, не включені до інших угрупувань (без вмісту молочних жирів, цукрози, ізоглюкози, глюкози, крохмалю), або з вмістом менш як 1,5мас.% молочних жирів, менш як 5 мас.% цукрози чи ізоглюкози, менш як 5 мас.% глюкози або крохмалю, без вмісту спирту етилового, харчові добавки для людей: Гастріджен 10000 ОД таблетки гастрогезистентні №30 Баум Фарм арт. 89833 - 83513 шт. Гастріджен - Про 25000 ОД капсули №30 Баум Фарм арт. 89835 - 80130 шт. Гастріджен - Про капс. 10000 ОД №30 Баум Фарм арт. 89979 – 78780 шт.» за кодом 2106909200 згідно з УКТ ЗЕД. 
Митне оформлення вказаного товару проведено відповідачем із застосуванням преференції за кодом « 400», з умовним нарахуванням та без сплати ввізного мита на підставі заявленого декларантом у графі 44 митної декларації сертифіката з перевезення товару EUR.1 № А 370968 від 24.01.2024 з відміткою в графі “7” – «ISSUED RETROSPECTIVELY» «ВИДАНО РЕТРОСПЕКТИВНО», відправником/експортером яких є Limited Liability Company Distrimed (Republic of Moldova, MD 2043, Chisinau, bd. Dacia 58/10). 
До перевірки позивачем надано митному органу дублікат сертифікату перевезення товару EUR.1 №А391458 від 05.11.2024. 
Згідно з графою 2 дублікату перевезення товару EUR.1 №А391458 від 05.11.2024 цей сертифікат використовується в рамках преференційної торгівлі між Республікою Молдова та Україною. В графі 7 зазначено, що цей сертифікат є дублікатом оригінального сертифікату перевезення товару EUR.1 № А 370968 від 24.01.2024, «виданий ретроспективно».
З урахуванням наведеного суд зазначає, що станом на 24.01.2024 сертифікат з перевезення товару EUR.1 № А 370968 від 24.01.2024 був дійсним та досліджувався митним органом під час митного оформлення товару за митною декларацією №24UA209230007358U7. Відповідачем не надано доказів безпідставної видачі такого сертифікату чи не підтвердження його повноважними органами Республіки Молдова у встановленому законодавством порядку. Тому, такий сертифікат з перевезення товару є належним доказом на підтвердження походження товару та міг бути підставою для застосування преференційних ставок митних платежів.
При цьому, сертифікат перевезення товару EUR.1 №А391458 від 05.11.2024 оформлений належним чином, підтверджує його видачу в якості дублікату взамін оригінального сертифіката перевезення товару EUR.1 № А 370968 від 24.01.2024 та відповідно до норм Регіональної конвенції підтверджує походження товару на рівні з оригіналом. Доказів на спростування такого висновку відповідачем суду не надано.
Суд не бере до уваги доводів відповідача про завершення 24.05.2024 строку дії дубліката сертифіката перевезення товару EUR.1 №А391458 від 05.11.2024, як на підставу для неврахування такого, оскільки митне оформлення імпортованого позивачем за митною декларацією №24UA209230007358U7 товару проведено 24.01.2024.
Враховуючи наведене, суд вважає, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано та не надано належних доказів безпідставності застосування позивачем під час митного оформлення товару за митною декларацією №24UA209230007358U7 від 24.01.2024 преференції за кодом « 400» без сплати митних платежів, а також не обґрунтовано правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень №UA2090002025342 та №UA2090002025343 від 20.08.2025 в оскаржуваній частині.
В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.
Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Львівської митниці №UA2090002025342 та №UA2090002025343 від 20.08.2025 в оскаржуваній частині не відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже такі прийняті не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України, а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, відтак порушують права та законні інтереси позивача.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 30280,00 грн.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № №UA2090002025342 від 20.08.2025 в частині 1 916 672,15 грн. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №UA2090002025343 від 20.08.2025 в частині 385 938,59 грн.
Стягнути з Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 43971343) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Соломія-Сервіс» (місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Бойчука, буд. 5/117, код ЄДРПОУ 30163496) судовий збір в сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складене та підписане 04.05.2026.

Суддя Р.І. Кузан