Справа №442/3533/26 
Провадження №2/442/1731/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі - головуючої судді - Курус Р.І., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гирич Олег Васильович, до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому району Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту,-
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати обтяження у вигляді накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 31.07.2009 за №8932132 реєстратором Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та виключити запис №8932132 від 31.07.2009 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна.
В обґрунтування позову посилається на те, що у лютому 2026 року звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кекіс Г.С. з метою оформлення договору купівлі-продажу належної йому квартири. Під час перевірки наявності обтяжень на нерухоме майно нотаріусом було виявлено арешт на все нерухоме майно позивача.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметрами пошуку реєстратором Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України відносно позивача зареєстроване обтяження №8932132 від 31.07.2009. Підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№679363 29.07.2009 Відділ ДВС Дрогобицького МРУЮ. Об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно.
З метою з`ясування підстав накладення арешту позивач звернувся до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області. З отриманої відповіді встановлено, що будь-які виконавчі провадження, в яких позивач є боржником, на виконанні у відділі не перебувають, а відомості щодо причин накладення арешту в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні. Також повідомлено, що книги обліку виконавчих проваджень та кореспонденції за відповідний період знищені у зв`язку із закінченням строків зберігання.
Посилаючись на те, що він не є боржником за будь-яким виконавчим провадженням, а наявність арешту без встановлених правових підстав обмежує його право володіння, користування та розпорядження належним майном, позивач просить скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрований за №8932132 від 31.07.2009, та виключити відповідний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Ухвалою від 11.05.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 28.05.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення,/а.с.16/.
Дана ухвала направлялась сторонам по справі. Відповідачем отримана особисто в електронному кабінеті в підсистемі «Електронний суд»,/а.с.66/.
Відтак, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Відповідачем клопотання про розгляд справи за участю сторін суду не надано, відзиву на позовну заяву не подано.
Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що згідно з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт за реєстраційним номером обтяження №8932132, що зареєстровано 31.07.2020 реєстратором Львівською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№679363 від 29.07.2009,/а.с.5/.
На підставі цього, 13.02.2026 адвокатом Гирич О.В. подано заяву до Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЛМРУ МЮ України про скасування обтяження нерухомого майна ОСОБА_2 , зсилаючись на те, що виконавче провадження №43581761 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 постановою державного виконавця Мацигін Р.З. від 22.05.2025 було закінчене, а заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 відсутня,/а.с.6/.
У відповіді на вищезгадану заяву Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області від 20.02.2026 №13846 вказано, що згідно інформації автоматизованої системи виконавчого провадження у межах АСВП №43581761 постанови про арешт майна боржника державним виконавцем не виносились, для зняття арешту з нерухомого майна рекомендовано звернутись до суду,/а.с.7/.
Крім цього, згідно відповіді начальника Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області від 03.03.2026 №1688, будь-яких відкритих (незавершених) виконавчих проваджень де стороною є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділі на виконанні не перебувають, відомості про причини накладення арешту у АСВП відсутні, книги обліку виконавчих проваджень та вхідної і вихідної кореспонденції за 2009-2013 роки знищено,/а.с.9/.
У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
У такому разі позовну вимогу про звільнення майна з-під арешту потрібно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу, допоки триватиме порушення прав.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5, спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства .
Відповідно до п. 5 зазначеної постанови, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
У ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.
Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, після винесення рішення суду про зняття арешту з майна та набрання ним законної сили, арешт знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та реєстру обтяжень виключаються.
Судом встановлено, що позивач має намір продати своє нерухоме майно, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, на момент звернення з позовною заявою до суду, за наявності арешту накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості вільно розпорядитися належним йому майном.
При цьому суд зазначає, що наявність протягом тривалого часу арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за умови відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. На це вказав у постанові від 28 серпня 2024 року по справі № 947/36027/21 Касаційний цивільний суд Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у реалізації його права володіння користування та розпорядження належним йому майном.
Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.
Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне скасувати обтяження на нерухоме майно, яке міститься у відповідному записі в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та виключити запис №8932132 від 31.07.2009 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна.
Беручи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що даний позов є підставний, обґрунтованим та спрямований на реальний захист прав та інтересів позивача, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Таким чином, оскільки розгляд справи відбувався без повідомлення (виклику) учасників справи, повне судове рішення складено 01.06.2026, а відтак, датою ухвалення рішення є 01.06.2026.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов задоволити.
Зняти арешт накладений на нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 31.07.2009 за №8932132 реєстратором Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та виключити запис №8932132 від31.07.2009 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 01 червня 2026 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 .
Відповідач: Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому району Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ 35019539, адреса місцезнаходження – вул. 22 Січня, 43 м. Дрогобич Львівської області.
Суддя Курус Р.І.