Єдиний унікальний номер 205/3672/26
Номер провадження3/205/1272/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026      м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дахно М.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу ЕПР1 №608694 07.03.2026 о 16:00 у м.Дніпро, вул.Азовська, біля буд.1 водій ОСОБА_1 керував мопедом Suzuki Sepia б/н без мотошолома з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду надано такі матеріали:
-рапорт поліцейського Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про обставини вчинення адміністративного правопорушення, аналогічні викладеним у протоколі,
-направлення ОСОБА_1 на медичний огляд,
-диск із відеозаписом.
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що у нього в гаражі тривалий час стояв мопед Suzuki Sepia, що належав його сину, який перебуває за кордоном. 07.03.2026 він вирішив віддати цей мопед своєму знайомому ОСОБА_2 , разом з яким вони викотили мопед із гаража та покотили до місця мешкання ОСОБА_2 . Перед пішохідним переходом біля них зупинилась машина патрульної поліції, та працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, незважаючи на те, що він котив мопед, тримаючи руками за кермо та не запускаючи двигун, оскільки він був у несправному стані, та ОСОБА_2 збирався його починити. Він пояснював це працівникам поліції, але вони наполягали на тому, що він керував мопедом, та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.
Захисник ОСОБА_1 - Торубаров А.В. долучив до матеріалів справи адміністративний позов щодо оскарження постанов про накладення адміністративних стягнень на ОСОБА_1 .
Дослідивши обставини справи, суд дійшов таких висновків. 
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Такий порядок встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 (далі – Порядок).
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п.6 розділу І Інструкції).
В судовому засіданні досліджено письмові матеріали та диск, на якому міститься відеофайл «export-ta5w8.mp4», що містить відеозапис, при відтворенні відеозапису у нижній частині екрану є напис із номером бодікамери, зазначено дату 07.03.2026 та час відеозйомки. Також файл містить відеозапис автомобільного реєстратора.
На відеозаписі камери №473959 о 16:02 та на відеозаписі автомобільного реєстратора о 16:00 зафіксовано, як особа, яку встановлено як ОСОБА_1 , тримаючи за кермо, веде мопед до пішохідного переходу, та після зупинки автомобіля патрульної поліції пояснює працівнику поліції, що котив мопед удвох із товаришем з гаражів. О 16:19 та у подальшому неодноразово на пропозицію працівника патрульної поліції повідомляє, що він не керував транспортним засобом, а мопед є несправним, та у зв`язку з цим відмовляється від проходження медичного огляду, оскільки не є водієм. 
На відеозаписі камери №473945 о 16:41 зафіксовано, як працівник патрульної поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що те, що він тримав мопед за кермо та направляв, куди йому котитися – це і є керування транспортним засобом.
Проте суд не погоджується із таким визначенням поняття керування транспортним засобом та звертає увагу на те, що пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, встановлено, що особи, які ведуть мопед, прирівнюються до пішоходів. 
Таким чином суд констатує, що наданими суду відеозаписами та матеріалами справи не зафіксовано керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Отже, за встановлених обставин ОСОБА_1 був пішоходом, що виключає його обов`язок проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння та можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову від такого огляду, оскільки він не єособою, що керувала транспортним засобом.
Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Враховуючи відсутність у даній справі належних та беззаперечних доказів факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , беручи до уваги відсутність у суду права відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним, що має наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя            М.М.Дахно