ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/499/25 	

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Соловей Л.А., 
за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:
від позивача: Янчук М.О., ордер серія АМ №1120982 від 24.04.2025;
Самборська Г.М. (приймали участь в засіданні 28.04.26); 
від відповідача: не з`явився; 

розглянув у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Фізичної особи-підприємця Самборської Галини Миколаївни (с.Гальчин Бердичівського району Житомирської області); 
до Андрушівської міської ради (м.Андрушівка Бердичівського району Житомирської області); 
про визнання права постійного користування земельною ділянкою. 

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Фізична особа-підприємець Самборська Галина Миколаївна звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом до Андрушівської міської ради, у якому просить визнати за Фізичною особою-підприємцем Самборською Галиною Миколаївною право постійного користування земельною ділянкою в м.Андрушівка Житомирської області по вул.Корольова (розташованої в районі автостанції) з тимчасовими спорудами (торговий ряд, з двома торгівельними місцями у дерев`яному торговому ряду та металевий контейнер (14, №7-8), в межах земельної ділянки (належній відповідачу, загальною площею 0,2866га, кадастровий номер 1820310100:01:009:0053, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у межах земельної ділянки комунальної власності загальною площею 0,2866га, кадастровий номер 1820310100:01:009:0053 в м.Андрушівка по вул.Корольова, розташовується тимчасова споруда, яка належить ФОП Самборській Г.М. Позивач неодноразово зверталась до виконавчого органу Андрушівської міської ради із заявою про можливість розміщення тимчасових споруд, однак постійно отримує відмови. На останню заяву, відповідь у встановленому законодавством порядку та строки позивачу не надано. За вказаних обставин, позивач просить в судовому порядку визнати за право постійного користування земельною ділянкою.
Ухвалою суду від 17.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.05.2025.
У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що ФОП Самборська Г.М. не належить до жодного з суб`єктів, визначених ст.92 Земельного кодексу України котрі можуть отримувати земельні ділянки в постійне користування. Між Андрушівською міською радою, як органом місцевого самоврядування та власником земельної ділянки та ФОП Самборською Г.М. жодних правовідносин не виникало, а наявні правовідносини з колишнім орендарем земельної ділянки комунальної власності не створюють жодних правових наслідків для Андрушівської міської ради, оскільки Андрушівською міською радою жодні рішення про надання земельної ділянки у користування ФОП Самборській Г.М. не приймались. Також вказує, що позивач звернулась з даним позовом до Господарського суду Житомирської області не з метою захисту своїх прав, а з метою чинити перешкоди виконанню рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №240/26839/23, що свідчить про зловживання процесуальними правами, що суперечить завданням господарського судочинства (а.с.47-52).
Ухвалою суду від 20.05.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, по 16.07.2025 (включно); відкладено підготовче засідання на 17.06.2025.
В судовому засіданні 17.06.2025 оголошено перерву до 15.09.2025, яку було продовжено до 06.10.2025 та відповідно до 10.11.2025, згідно з ч.5 ст. 183 ГПК України.
15.09.2025 представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів (101-102).
03.10.2025 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення щодо необхідності витребування доказів (а.с.114-115).
06.10.2025 від представника відповідача надійшло заперечення на додаткові пояснення представника позивача від 03.10.2025 щодо необхідності витребування доказів (а.с.118-119).
03.11.2025 від представника позивача надійшло уточнене клопотання про витребування доказів (а.с.128-130).
Ухвалою суду від 10.11.2025 клопотання представника позивача від 03.11.2025 про витребування доказів задоволено частково; витребувано з Всеукраїнської центральної спілки споживчих товариств належним чином засвідчену копію акту приймання-передачі до договору купівлі-продажу основних засобів від 31.03.2008р., укладеного між РСС "Кооперативний ринок" та ФОП Самборською Г.М., що стосується дерев`яного торгового ряду (місця № 7– 8); витребувано з Андрушівської міської ради: належним чином засвідчені копії паспортів прив`язки тимчасових споруд щодо зазначених місць № 7– 8 та контейнера № 14; витребувано з Комунального Підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради" належним чином засвідчені копії технічних описів, експлікацій та планів БТІ станом на 2008-2024 роки, щодо торгових місць № 7– 8 та контейнера № 14 на ринку РСС "Кооперативний ринок" у м. Андрушівка; технічного паспорту торгового ряду № 7– 8 та металевого контейнера № 14 (як окремих об`єктів торговельної інфраструктури); витягу з реєстру БТІ щодо наявності (або відсутності) правовстановлюючих документів на торгові місця № 7– 8 та контейнер № 14; продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено підготовче засідання на 08.12.2025.
19.11.2025 від Комунального Підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради" на адресу суду, на виконання вимог ухвали надійшла заява №602, в якій зазначено, що у підприємства відсутня можливість надати засвідчені копії витребуваних документів, у зв`язку із відсутністю технічної документації на паперових носіях підприємства (як інвентаризаційних так і реєстраційних справ) на торгові місця №7,8, контейнера №14 на ринку РСС "Кооперативний ринок" у м. Андрушівка (а.с.142).
01.12.2025 на електронну адресу суду від Всеукраїнської центральної спілки споживчих товариств ("Укркоопспілка") надійшла заява №113/04, в якій вказано, що згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємство споживчої кооперації "Кооперативний ринок", є суб`єктом господарювання, утвореним Андрушівською райспоживспілкою. Андрушівська райспоживспілка є самостійною юридичною особою, яка безпосередньо не є членом Укркоопспілки, а тому Укркоопспілка не має розпорядчих функцій ні щодо неї, ні щодо утвореного нею ПСК "Кооперативний ринок", у тому числі з питань їх господарсько-фінансової діяльності (а.с.146).
04.12.2025 від Андрушівської міської ради надійшла заява, в якій зазначено, що надати належним чином засвідчені копії паспортів прив`язки тимчасових споруд щодо дерев`яного торгового ряду № 7– 8 та контейнера № 14, не вбачається за можливе, оскільки паспорти прив`язки на дані тимчасові споруди Андрушівською міською радою не видавалися (а.с.147).
08.12.2025 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с.152).
Ухвалою від 08.12.2025 клопотання представника позивача від 08.12.2025 про витребування доказів задоволено; витребувано з ПІДПРИЄМСТВА СПОЖИВЧОЇ КООПЕРАЦІЇ "КООПЕРАТИВНИЙ РИНОК" АНДРУШІВСЬКОЇ РАЙСПОЖИВСПІЛКИ (КООПЕРАТИВНИЙ РИНОК) належним чином засвідчену копію акту приймання-передачі до договору купівлі-продажу основних засобів від 31.03.2008, укладеного між РСС "Кооперативний ринок" та ФОП Самборською Г.М., що стосується дерев`яного торгового ряду (місця № 7– 8); відкладено підготовче засідання на 20.01.2026.
Ухвалою від 20.01.2026 відкладено підготовче засідання на 24.02.2026; повторно витребувано з ПІДПРИЄМСТВА СПОЖИВЧОЇ КООПЕРАЦІЇ "КООПЕРАТИВНИЙ РИНОК" АНДРУШІВСЬКОЇ РАЙСПОЖИВСПІЛКИ (КООПЕРАТИВНИЙ РИНОК) докази.
Ухвалою суду від 24.02.2026 відкладено підготовче засідання на 24.03.2026 та повторно витребувано у ПІДПРИЄМСТВА СПОЖИВЧОЇ КООПЕРАЦІЇ "КООПЕРАТИВНИЙ РИНОК" АНДРУШІВСЬКОЇ РАЙСПОЖИВСПІЛКИ (КООПЕРАТИВНИЙ РИНОК) докази. Уповноважено позивача на вручення представнику ПІДПРИЄМСТВА СПОЖИВЧОЇ КООПЕРАЦІЇ "КООПЕРАТИВНИЙ РИНОК" АНДРУШІВСЬКОЇ РАЙСПОЖИВСПІЛКИ (КООПЕРАТИВНИЙ РИНОК) копії ухвали Господарського суду Житомирської області від 24.02.2026 по справі №906/499/25 та одержання витребуваних доказів.
13.03.2026 від ПІДПРИЄМСТВА СПОЖИВЧОЇ КООПЕРАЦІЇ "КООПЕРАТИВНИЙ РИНОК" АНДРУШІВСЬКОЇ РАЙСПОЖИВСПІЛКИ (КООПЕРАТИВНИЙ РИНОК) надійшов лист на виконання вимог ухвал суду, в якому вказано, що надати запитувані документи у ПІДПРИЄМСТВА СПОЖИВЧОЇ КООПЕРАЦІЇ "КООПЕРАТИВНИЙ РИНОК" АНДРУШІВСЬКОЇ РАЙСПОЖИВСПІЛКИ не має можливості через їх відсутність у зв`язку зі спливом термінів їх зберігання (а.с.194).
Ухвалою суду від 24.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/499/25 до судового розгляду по суті на 28.04.2026.
В судовому засіданні 28.04.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
28.04.2026 від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання без участі уповноваженого представника В даній заяві представник відповідача також просив при прийнятті рішення врахувати доводи Андрушівської міської ради, викладені у відзиві на позовну заяву та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.215).
У судовому засіданні 28.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 12.05.2026.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
31.03.2008 між Центральною спілкою споживчих товариств Укоопспілка (підприємством райспоживспілки кооперативний ринок) та підприємцями, серед яких є ФОП Самборська Галина Миколаївна (позивач), укладено договір купівлі-продажу основних засобів, а саме - дерев`яного торгового ряду, вартістю 6020,00грн (а.с.11-12).
Відповідно до п.2 вище зазначеного договору у разі продажу основних засобів покупець набуває права власності на них з моменту повної оплати їх вартості та підписання акту приймання-передачі. 
09.04.2008 позивач сплатила 1100,00грн за торгове місце в дерев`яному торговому ряду, а саме місця N7, 8, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 817 (а.с.12 на звороті).
31.09.2008 між Андрушівським кооперативним ринком Андрушівської райспоживспілки (наймодавець) та ФОП Самборською Г.М. (наймач) укладено договір оренди торгового місця (а.с.10).
Пунктом 1.1. договору було встановлено, що наймодавець - Андрушівський кооперативний ринок, передає, а наймач - позивач, приймає у тимчасове користування торгівельне місце, яке розташоване на території Андрушівського кооперативного ринку (торгових рядів), за адресою: Житомирська область, м.Андрушівка, вул. Житомирська, 43 (Корольова).
Пунктом 6.1 договору оренди торгового місця передбачено, що цей договір діє з 01.04.2008 по 01.04.2009.
Згідно з п.6.6. договору оренди торгового місця, що якщо наймач продовжує користуватися торгівельним місцем після закінчення строку дії цього договору, то, за відсутності заперечень наймодавця (Андрушівського кооперативного ринку), протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений цим договором.
Позивач стверджує, що Підприємство Андрушівської райспоживспілки Кооперативний ринок припинило свою діяльність на філії за адресою: м.Андрушівка, вул.Корольова - 01.08.2013, оскільки Андрушівська міська рада рішенням тридцятої сесії 6 скликання від 02.08.2013 відмовила підприємству в поновленні договору оренди.
У межах земельної ділянки комунальної форми власності (власник - Андрушівська міська рада (відповідач)), загальною площею 0,2866 га, кадастровий номер 1820310100:01:009:0053 в м.Андрушівка по вул.Корольова, розташовується тимчасова споруда, яка належить позивачу - торговельний ряд, з двома торгівельними місцями у дерев`яному торговому ряду та металевий контейнер (№ 14, № 7-8). 
За доводами представника позивача, ФОП Самборська Г.М. є законним користувачем спірної частини вищевказаної земельної ділянки та відповідних торгових місць, оскільки на момент передачі земельної ділянки по вул.Корольова в м.Андрушівка (кадастровий номер земельної ділянки 1820310100:01:009:0053), Комунальному підприємству Андрушівкаблагоустрій у 2014 році, на зазначеній земельній ділянці з 2008 року існували постійні торгівельні місця, в тому числі і місця №7 та №8, які належать позивачу. Однак Андрушівська міська рада вимагає від позивача звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки шляхом демонтажу тимчасової споруди (торговельного кіоску), посилаючись на те, що відсутні будь - які правовстановлюючі документи та не оформлено паспорт прив`язки.
Враховуючи, що Андрушівська міська рада постійно відмовляє позивачу у можливості розміщення двох тимчасових споруд для торгівельної діяльності в межах земельної ділянки кадастровий номер 1820310100:01:009:0053, ФОП Самборська Г.М. звернулась з позовом про визнання за нею права постійного користування земельною ділянкою в м. Андрушівка Житомирської області по вул. Корольова (розташованої в районі автостанції) з тимчасовими спорудами (торговельний ряд, з двома торгівельними місцями у дерев`яному торговому ряду та металевий контейнер (№ 14, № 7-8), в межах земельної ділянки (належній відповідачу, загальною площею 0,2866 га, кадастровий номер 1820310100:01:009:0053, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови). 

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. 
За змістом статті 14 Конституції України, статті 373 Цивільного кодексу України, статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина перша статті 3 Земельного кодексу України).
Частиною другою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Проте наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права (інтересу), але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав (інтересів) має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Тобто, захисту підлягає наявне законне і порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) такого права (інтересу) та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Суд виходить з того, що захисту підлягають не теоретичні або примарні права, а права практичні та ефективні. При цьому, відсутність порушеного права (інтересу) встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.10.2019 у справі № 910/6642/18 зроблено висновок про стадійність захисту права, зокрема, вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
Відповідно до частини першої статті 92, частини другої статті 95 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без установлення строку. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, установленому законом.
Згідно з частинами першою - третьою статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, та відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів.
Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. При цьому у спорах щодо захисту прав на землю при визначенні як предмета позову, так і способу захисту права та законного інтересу, слід враховувати положення спеціальних норми статті 152 Земельного кодексу України.
Подібна правова позиція викладена, зокрема, постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №923/466/17, у постанові Верховного Суду від 09.08.2022 у справі №921/504/20.
Підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами відповідного права особи на земельну ділянку, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права (невизнання, оспорювання, перешкоди у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).
До аналогічних висновків Верховний Суд прийшов у постановах від 20.03.2018 у справі №910/1016/17, від 17.04.2018 у справі №914/1521/17, від 12.06.2018 у справі №916/2948/15, від 04.09.2018 у справах №915/1279/17, №915/1284/17, від 20.11.2018 у справі №921/7/18.
Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.08.2023 №343669683 земельна ділянка площею 0,2866 га за кадастровим номером 182031010100:01:009:0053 по вулиці Корольова у місті Андрушівка з 03.09.2013 належить на праві власності Андрушівській міській раді та з 05.12.2022 перебуває у постійному користуванні Комунального підприємства Андрушівської міської ради "Комсервіс".
Обґрунтовуючи порушення своїх прав у спірних правовідносинах, ФОП Самборська Г.М. стверджує, що є власником торгових місць в дерев`яному торговому ряді, на підставі договору купівлі-продажу основних засобів 31.03.2008 та неодноразово зверталась до виконавчого органу Андрушівської міської ради із заявами про можливість розміщення тимчасових споруд та надання дозволу на виготовлення паспорта прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності в м.Андрушівка по вул.Зазулінського-Корольова в районі автостанції, проте Андрушівська міська рада безпідставно відмовляє у видачі дозвільних документів. Такі дії відповідача унеможливлюють реалізацію права позивача на отримання в користування вказаної земельної ділянки.
Відповідно до ч.1 ст.92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Приписами ч.2 ст.92 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на момент звернення з позовом до суду) визначено, що права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:
- органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;
- релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;
- публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та акціонерне товариство, утворене відповідно до Закону України "Про акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом";
- заклади освіти незалежно від форми власності;
- співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку;
- оператор газотранспортної системи, оператор газосховища та оператор системи передачі;
- господарські товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначені частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності";
- акціонерне товариство "Національна суспільна телерадіокомпанія України", утворене відповідно до Закону України "Про суспільні медіа України".
Тобто, чинне земельне законодавство містить обмежене коло суб`єктів, які можуть набувати земельні ділянки на праві постійного користування із земель державної та комунальної власності.
Однак ФОП Самборська Г.М. не належить до визначеного законом переліку суб`єктів (державні/комунальні підприємства, установи, організації, релігійні організації тощо), згідно зі ст.92 ЗК України, та не може набувати землі комунальної власності у постійне користування з метою розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.
Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності", тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України від 31.05.2011 №633/211.
На виконання ч.4 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі Порядок № 244).
Згідно з п.1.3 Порядку №244, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Відповідно до п.п.2.1, 2.20, 2.21 Порядку №244, підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС. Встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки ТС. Відхилення від паспорта прив`язки ТС не допускається. Паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1 : 500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та напрям підприємницької діяльності (п.1.4 цього Порядку), типова форма якого поряд з іншими документами затверджена додатком 1 до Порядку, який містить, зокрема, форму схеми розміщення ТС із вказівкою площі земельної ділянки згідно з документами на землекористування.
Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС (п. 2.2 Порядку № 244). Перелік документів, які додаються до заяви, наведено у п.2.3 цього Порядку, і є вичерпним.
За змістом п. п. 2.4, 2.5 Порядку № 244, відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви. У разі відсутності у складі відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради органу з питань містобудування та архітектури відповідність намірів щодо місця розташування ТС на території сільської, селищної, міської ради визначає орган з питань містобудування та архітектури відповідної районної державної адміністрації за територіальною належністю. У такому випадку строк розгляду заяви становить п`ятнадцять робочих днів.
Для оформлення паспорта прив`язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає документи, зазначені у п.2.6 Порядку №244, які замовником отримуються самостійно. Паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви (п.2.7 Порядку №244).
Відповідно до п.п.2.23, 2.24, 2.25 Порядку, після розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив`язки. Паспорт прив`язки виготовляється у двох примірниках. Один примірник зберігається у замовника ТС, другий - у відповідному органі з питань містобудування та архітектури. Відомості паспорта прив`язки вносяться органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або відповідної районної державної адміністрації в інформаційну базу містобудівного кадастру (для стаціонарних ТС).
Водночас з матеріалів справи вбачається, що Андрушівською міською радою неодноразово було відмовлено ФОП Самборській Г.М. в отриманні нею паспорта прив`язки на тимчасові споруди № 14, №7-8, крім того відповідачем прийнято рішення від 30.06.2023 №38, яким відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення підприємницької діяльності по вул.Зазулінського (Корольова) в м.Андрушівка (а.с.56, 58, 59, 61, 63, 65, 67).
Суд зауважує, що у договорі купівлі-продажу основних засобів від 31.03.2008, на який посилається позивач, не зазначено за якою адресою знаходиться дерев`яний торговий ряд (дерев`яний прилавок), тобто немає поштової адреси та прив`язки до земельної ділянки. Державна реєстрація права власності на кіоски не здійснювалась.
Також варто відзначити, що наявність договору купівлі-продажу основних засобів від 01.03.2008 не створює у ФОП Самборської Г.М. правомірних підстав для отримання в постійне користування земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером 182031010100:01:009:0053 для встановлення тимчасових споруд з метою здійснення підприємницької діяльності (кіосків) в районі автостанції м.Андрушівка.
Окрім цього, питання щодо відсутності у ФОП Самборської Г.М. дозвільних документів на розміщення тимчасових споруд на торгових місцях в дерев`яних торгових рядах за номерами 7 та 8 та в металевому контейнері за №14 на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером 1820310100:009:0053 було предметом дослідження під час розгляду адміністративної справи №240/26839/23.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 по справі №240/26839/23 адміністративний позов Андрушівської міської ради до ФОП Самборської Г.М. задоволено: зобов`язано ФОП Самборську Г.М. демонтувати за власний рахунок тимчасову споруду з двома торгівельними місцями у дерев`яному торговому ряду та металевий контейнер, що розташовані в районі автостанції по вулиці Корольова в місті Андрушівка Бердичівського району Житомирської області на земельній ділянці з кадастровим номером 1820310100:01:009:0053.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2024 в задоволенні апеляційної скарги ФОП Самборської Г.М. відмовлено, залишено без змін рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.07.2024.
Частина 4 ст. 75 ГПК України встановлює, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на встановлені обставини, враховуючи вищенаведені норми законодавства, що унеможливлюють передачу земельних ділянок в постійне користування для встановлення тимчасових споруд, а також той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером 1820310100:01:009:0053 сформована та перебуває у постійному користуванні КП "КОМСЕРВІС", суд дійшов висновку, що у позивача не виникло жодного права користування земельною ділянкою.
Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводам, наведеним позивачем по справі в обґрунтування позовних вимог, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат. 
Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, суд покладає на позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40грн. 
Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 
ВИРІШИВ:  
В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Соловей Л.А. 
Віддрукувати: 1 - у справу;2-3 -сторонам через "Електронний суд";