КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2026 року Київ № 320/48761/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування припису,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» (ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс», товариство) звернулося до суду із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві (ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві, Управління).
Просили суд визнати протиправним та скасувати припис ГУ Держпродспоживслужби у м. Києві від 26.09.2024 № 179 про усунення порушень вимог законодавства.
В обґрунтування позовних вимог зазначали, що перед призначенням перевірки позивача відповідач повинен був з`ясувати обставини, викладені у зверненнях ОСОБА_1 та перевірити їх відповідність вимогам чинного законодавства, а вже потім, на підставі відповідного аналізу, сформувати чіткий перелік питань до суб`єкта господарювання, чого зроблено не було, що свідчить про грубе порушення контролюючим органом процедури призначення заходу державного нагляду (контролю) та незаконності його проведення. 
Зауважено, що відповідач прийняв рішення про наявність порушень виключно на підставі документів, наданих ОСОБА_1 , що взагалі не пов`язані договірними відносинами з ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс». Звернуто увагу, що від власників квартир не надходило заперечень стосовно нового тарифу. Останні навпаки з березня 2019 року почали сплачувати послуги за цим тарифом, що засвідчило їх згоду.
Ухвалою судді Донця В.А. від 07.11.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України після спливу строків для подання заяв по суті та доказів.
Ухвалами суду від 11.11.2024 та від 19.12.2024 відмовлено у забезпеченні позову.
На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Київського окружного адміністративного суду проведено повторний автоматизований розподіл вказаної справи з підстав, зазначених у ньому.
Внаслідок повторного автоматизованого розподілу матеріали справи були передані для розгляду судді Скрипці І.М.
Ухвалою судді Скрипки І.М. від 10.03.2025 адміністративну справу прийнято до провадження. Постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначили про помилковість тверджень позивача про відсутність у направленні від 06.09.2024 питань з приводу яких проводився захід контролю, оскільки, як свідчить зміст останнього, предметом здійснення заходу було дотримання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів з питань, викладених у зверненнях ОСОБА_1 щодо ознак порушення її прав товариством «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс». Звернули увагу, що позивач допустив посадових осіб відповідача до перевірки, що свідчить про відсутність з його боку зауважень до направлення. Також вказали, що про безпідставність доводів позивача про ненадання його представнику для ознайомлення заяви ОСОБА_1 свідчать матеріали відеофіксації, які підтверджують протилежне. Наголосили, що ОСОБА_1 уповноважений представник ОСОБА_2., саме з яким ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» має договірні відносини згідно Договору про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій від 26.01.2017 та Договору №1503 про надання додаткових послуг від 26.04.2017. Щодо посилання позивача на те, що під час перевірки взято до уваги виключно документи, надані ОСОБА_1., вказано, що відповідно до норм законодавства, яке регулює спірні відносини, позивач повинен надати документи та пояснення, які вважає необхідними. Висновки за результатами перевірки робилися на підставі документів, які надані обома сторонами.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
05.08.2024 до ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві надійшла письмова скарга ОСОБА_1 за вх. № Ш-2377 щодо можливого порушення ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» прав ОСОБА_2 у частині внесення неузгоджених змін до тарифу на послуги з утримання будинку і прибудинкової території всупереч умов договору, укладеного в 2017 році.
Листом від 15.08.2024 №06.4/8992 Управління повідомило, що розгляд порушених у зверненні питань буде поновлено після надання документів, які уповноважують ОСОБА_1. представляти інтереси споживача (безпосередньо замовника комунальних послуг).
У подальшому, до відповідача надійшло письмове повідомлення від ОСОБА_1. за вх. Ш-2561 від 16.08.2024, до якого долучена довіреність, відповідно до якої ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_1. бути його представником з питань користування та управління квартирою №1503, що розташована в будинку під №4-Б по вулиці Трускавецькій у місті Києві, яка належить йому на праві приватної власності.
ГУ Держпродспоживслужби підготовлено до Держпродспоживслужби лист від 27.08.2024 №06.4/9452 щодо надання погодження на проведення позапланового заходу (перевірки) ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 14.
28.08.2024 від Держпродспоживслужби надійшло погодження №15.1.2-6/17867 відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 6 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (Закон № 877-V), пункту 41 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» (Постанова № 303) та наказу Держпродспоживслужби від 01.04.2024 № 191 «Про рішення щодо здійснення протягом періоду воєнного стану позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері надання житлово-комунальних послуг» (Наказ № 191).
06.09.2024 Головним управлінням підготовлено наказ про проведення позапланового заходу №2574 та направлення на проведення заходу від 06.09.2024 № 470-2574.
На підставі наказу та направлення, посадовими особами відповідача проведено позапланову перевірку в ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 14.
За результатами проведення позапланового заходу складено Акт від 26.09.2024 №2574-1, зі змісту якого випливає, що під час перевірки встановлено, що між ОСОБА_2 («Споживач») та ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» («Виконавець») укладено договір про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій від 26.01.2017 («Договір №1») та договір №1503 про надання додаткових послуг від 26.04.2017(«Договір №2»). 
Відповідно до квитанції за червень 2024 року фіксується Додаткове нарахування за компенсацію різниці складових тарифу на утримання будинку, що складає 5,99 грн за м.кв. Така складова нарахування не включена до переліку послуг з утримання будинків і споруд прибудинкових територій, який є невід`ємним додатком до Договору №1.
На підставі зазначеного, відповідач дійшов висновку, що Виконавцем відповідно до пунктів 3.3 та 5 Договору №1 внесено без погодження із споживачем зміни у договір, що впливають на розмір плати за послуги.
ГУ Держпродспоживслужби стосовно ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» видано припис від 26.09.2024 №179 про усунення порушень вимог законодавства про захист прав споживачів, зазначених у Акті від 26.09.2024 №2574-1. Зобов`язано здійснити перерахунок оплати в частині компенсації різниці складових тарифу на утримання будинку в період червень, липень, серпень 2024 року, про виконання припису та вжиті заходи надати інформацію Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві, з документальним підтвердженням на поштову (вул. Волинська, 12, каб. №9 м. Київ, 03151, тел. (044) 245-83-03) або електронну (info@kyiv-dpss.gov.ua) адреси до 15 жовтня 2024 року.
Не погодившись із вказаним приписом, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
За правилами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон №877-V.
За визначенням у статті 1 Закону №877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно із абзацом 5 частини першої статті 6 Закону №877-V підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 №209 (Положення №209), Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області в місті Києві (Головне управління) є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане.
Повноваження Головного управління поширюються на територію відповідної області, міста Києва.
За нормами підпункту 11 пункту 4 Положення №209 Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, а саме: у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:
- здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
- здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
- приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
- надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначає Закон України «Про ціни і ціноутворення» (Закон №5007-VI).
Так, за правилами статті 17 Закону №5007-VI основними функціями уповноважених органів є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.
Положеннями статті 18 Закону №5007-VI встановлено, що уповноважені органи мають право:
1) проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки:
- достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування; державних регульованих цін;
- бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб;
2) одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки;
3) одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу;
4) робити запити та одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в повному обсязі інформацію та документи, необхідні для виконання покладених на них функцій;
5) вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
6) приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
7) надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
8) звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Статтею 11 Закону №877-V регламентовано, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний:
- допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом;
- виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства;
- надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону;
- одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.
Як визначено у пункті 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (Закон №2189-VIII), комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Таким чином, послуги з постачання та розподілу електричної енергії належать до житлово-комунальних послуг, які відповідно до вказаної вище правової норми визначаються як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщення, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
У частині першій статті 10 Закону №2189-VIII закріплено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів (абзац 2 частини другої статті 14 Закону №2189-VIII).
Стосовно житлово-комунальних послуг державне регулювання цін запроваджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)».
Отже, послуги з постачання та розподілу електричної енергії належать до житлово- комунальних послуг, які відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 вищевказаного Закону визначаються як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Частиною п`ятою статті 20 Закону №2189-VIII передбачено, що послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
На час укладення між ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» та ОСОБА_2 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 26.04.2017 (Договір №1) та договору № 1503 про надання додаткових послуг від 26.04.2017 (Договір №2), основні засади організаційних, господарських відносин, що виникали у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначалися Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (втратив чинність 01 травня 2019 року, Закон №1875-IV).
Положеннями частини першої статті 1 Закону №1875-IV передбачалося, що утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Частиною першою статті 13 Закону №1875-IV встановлювалось, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Частиною другої статті 26 Закону №1875-IV було закріплено, що договір про надання житлово-комунальних послуг не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Станом на момент виникнення спірних правовідносин, діє Законом №2189-VIII, частиною першою статті 2 якого визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Положеннями статті 5 Закону №2189-VIII встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать:
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Статтею 12 Закону №2189-VIII унормовано, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
У відповідності до пункту 3-1 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2189-VIII договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.
Так, відповідач посилається на те, що пунктом 3.3.2 Договору № 2 встановлено право «Виконавця» в односторонньому порядку вносити зміни до договору, що впливають на розмір плати за послуги, собівартість наданих послуг.
У той же час, відповідно до частини другої статті 10 Закону №2189 вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.
Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором.
При цьому, згідно із пунктом 35 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 лише за погодженням співвласників та управителя до договору управління можуть бути включені умови про зміну ціни у порядку та на умовах, визначених відповідним договором управління. 
Судом, окрім іншого, зі змісту Договору № 2 на який посилається позивач, встановлено, що останній стосується надання таких послуг, як мийка фасадів, послуги відеонагляду та обслуговування системи електронного доступу в житловий будинок, утримання служби охорони та утримання території паркової зони.
Таким чином, Договір №1503 не має жодного відношення до надання послуг з постачання електроенергії та вивезення сміття.
У свою чергу, згідно із підпунктом 5 пункту 3.3 Договору №1 виконавець має право вносити зміни що впливають на розмір плати за послуги, за погодженням зі споживачами. 
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, що розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення Договору становить 6,98 грн за 1 м.кв., у тому числі ПДВ 1,14 грн. 
Поряд з цим, заявлені у квитанціях споживача додаткові рядки, такі як: «Компенсація різниці вартості тарифу на електроенергію для населення» (тариф 0,72 грн.), а також «Компенсація різниці складових тарифу на утримання будинку» (тариф 5,99 грн.) не передбачені в жодних Договорах, укладених між ОСОБА_2 та ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс».
За змістом наявних у матеріалах справи квитанцій, ОСОБА_2 було зайво нараховано суму у розмірі 86,52 грн та 716,40 грн.
Отже, самовільне підвищення позивачем з грудня 2023 року вартості послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, є порушенням положень Закону №2189-VIII та умов Договору №1.
З огляду на зазначене, суд погоджується з висновками відповідача, що позивач самовільно, за відсутності на те підстав, змінив тарифи на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Доказів протилежного позивачем суду не надано.
Суд також враховує інші аргументи та доводи позивача, зазначені у позові, однак зауважує, що вони не мають визначального впливу на правильне вирішення судом позовних вимог у спірних правовідносинах, оскільки встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору про відмову у задоволенні позову.
За наведеного у сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Із урахуванням викладеного, суд резюмує відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку із відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.