Справа № 932/11772/25 
Провадження № 2-а/932/231/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року         м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Потоцької С.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи,
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Трубанова В.Г. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), в якому просить скасувати постанову від 24.07.2025 № 1081 про накладення адміністративного стягнення за частиною третьою ст. 210 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Позов обґрунтований тим, що постановою від 24.07.2025 № 1081 на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 210 КУпАП. У постанові зазначено, що він нібито своєчасно не з`явився в установлений термін до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення (оновлення) облікових даних, чим порушив вимоги абз.5 ч. 10 ст.1, п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» . У Резерв+ зазначено, що причина розшуку не прибуття за повісткою до ТЦК та СП, дата початку розшуку 25.08.2025. Позивач вказує, що ВЛК ним пройдена 11.03.2025 та визнано придатним до служби. Тому не зрозуміло яке саме порушення зазначено у постанові № 1081. Також позивач вказує, що копію постанови не отримував, повітки про виклик також не отримував. У постанові не вказано дати порушення. Під час проходження ВЛК він надав всі необхідні документи. Про наявність штрафу дізнався після відкриття виконавчого провадження. 

Ухвалою від 11.09.2025 позов залишений без руху, позивачу наданий строк на усунення недоліків.
Ухвалою від 17.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений у порядку письмового провадження.
Судом на адресу відповідача засобами поштового зв`язку направлені ухвала про відкриття провадження та адміністративний позов, які повернуті на адресу суду у зв`язку з закінченням строку зберігання. 

Відповідач через систему Електронний суд 29.05.2026 подав відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення строку на подання відзиву.
Вирішуючи в письмовому провадженні заявлене клопотання суд виходить із наступного.
Особливості поновлення чи продовження процесуальних строків визначені главою 6 розділу І КАС України.
Так, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом (ч. 1 ст. 118 КАС України).
Згідно з вимогами частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Частиною 3 статті 121 КАС України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (ч. 4 ст.121 КАС України).
У той же час частина 5 статті 121 КАС України наголошує, що пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
У свою чергу особливості подання відзиву на позовну заяву врегульовано статтею 162 КАС України. Зокрема, за приписами частин 5 та 6 статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд враховує, що відзив на позовну заяву є різновидом заяв по суті справи, подання якого є правом учасника справи (ч.ч. 2, 4 ст. 159 КАС України), та в якому відповідач як правило викладає свої заперечення щодо позову із посиланням на відповідні докази та норми права.
Тобто по своїй суті відзив це інструмент доведення відповідачем до суду своєї позиції (доводів, заперечень, спростувань) щодо суті спірних правовідносин та предметом спору. А для справ, розгляд яких здійснюється у письмовому провадження за відсутності сторін, - це фактично єдина можливість викласти свої аргументи щодо позову.
Право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України й статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді
Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа могла скористатись своїм правом висловити свою позицію щодо позову.
Отже, права на доступ до суду, на змагальний розгляд і на ефективний засіб захисту права є основоположними правами осіб, які гарантуються Конвенцією. Попри свою важливість, цілі досягнення ефективності та прискорення здійснення судочинства не виправдовують порушення цих прав.
За цих обставин обмеження в праві подачі відзиву не буде відповідати загальним засадам справедливого судового розгляду.
Також суд враховує те, що пріоритетним є вирішення справи на засадах змагальності та з`ясування всіх обставин справи, а не дотримання надмірного формалізму.
Отже, зважаючи на викладене, а також беручи до уваги що розгляд цієї справи іще не є завершеним, суд з метою всебічного, повного і об`єктивного її розгляду вважає за необхідне клопотання відповідача задовольнити та поновити останньому строк для надання відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позов відповідач вказав, що позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з повісткою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 59073, військовозобов`язаний ОСОБА_1 повинен був з`явитися 11.04.2024 о 09 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 На виклик за повісткою не прибув, про причини неявки не повідомив. 
18.07.2025 групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_4 спільно з працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_5 був доставлений (супроводжений) громадянин України ОСОБА_1 народження до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку з порушенням ним військового обліку. 18.07.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 , взятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_6 .
19.07.2025 позивач отримав лист (повідомлення) про те, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП відбудеться у ІНФОРМАЦІЯ_7 – 22.07.2025 о 08 годині 30 хвилин. 21.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшов лист (повідомлення) ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.07.2025 № 3370. Відповідно до вищезазначеного листа (повідомлення) ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.07.2025 № 3370, для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 направляю вам повідомлення про час та дату розгляду справи про притягнення вищезазначеного громадянина до адміністративної відповідальності. 22.07.2025 ОСОБА_1 на розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу про адміністративні правопорушення не з`явився. 24.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 винесена постанова № 1081 по справі про адміністративні правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП відносно позивача. 24.07.2025 позивач у зв`язку із розглядом справи про адміністративне правопорушення, був взятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 . Звертає увагу суду, що позивач пройшов медичний огляд тільки 11.03.2025, тобто через 11 місяців від дати визначеної в повістці № 59073. Тому постанова № 1081 відносно ОСОБА_1 є обґрунтованою, правомірною та не підлягає скасуванню.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому звертає увагу, що відповідач зазначає, що нібито це порушення по постанові № 1081 ІНФОРМАЦІЯ_8 від 24.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП за повісткою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 59073, що він повинен був з`явитися 11.04.2024 о 09 годині 00 хвилин до РТЦК. На виклик за повісткою № 59073 ОСОБА_1 , не прибув, про причини неявки не повідомив. У повістці № 59073 від 11.04.2024 зазначено, що ОСОБА_1 викликали для проходження медичного огляду, тоді як у постанові № 1081 зазначено, що він не з`явився для уточнення (оновлення) облікових даних. Отже, незрозуміло по якій причині його викликали повісткою і позивач не з`явився порушуючи закон, на оновлення даних чи на непроходження ВЛК. Позивач вказує, на якій підставі ІНФОРМАЦІЯ_10 просить притягти до відповідальності військовозобов`язаного, якщо він не перебував у них на обліку, а як зазначає відповідач ОСОБА_2 перебував у них на обліку. З приводу цієї повістки від 11.04.2024 нічого не говорили коли позивач прийшов добровільно до ТЦК в березні 2025 року та проходив ВЛК. Звертає увагу, що доданий до відзиву шаблон повістки не діяв на той час. 

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Судом встановлено, що 24.07.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_11 розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та виніс постанову № 1081, у якій зазначив, що ОСОБА_1 своєчасно не з`явився в установлений термін до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення (оновлення) облікових даних, чим порушив вимоги абз. 5 ч. 10 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Враховуючи, що вищезазначені дії (бездіяльність) скоєні особою в умовах особливого періоду, то ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП. Постановою № 1081 накладено на позивача у розмірі 17000 грн.
За відомостями Резерв+ дата проходження ВЛК-11.03.2025, дата уточнення даних-0108.2025.
Згідно з повісткою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 59073 військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 повинен був з`явитися 11.04.2024 о 09 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_1 ) для проходження медичного огляду.
У довідці 18.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 вказано, що ОСОБА_1 був доставлений(супроводжений) до територіального центру комплектування та соціальної підтримки додається), у зв`язку з порушенням ним військового обліку

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період.
За визначенням у Законі України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 з оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
ІНФОРМАЦІЯ_13 є державними службовцями і на них поширюється дія Закону «Про державну службу». Стаття 8, ч. 1 Закону України «Про державну службу» визначає основні обов`язки державного службовця, зокрема: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Правила військового обліку визначені у Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі – Порядок № 1487). 
Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів
Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі- Постанова № 560).
Відповідно до п. 21 Постанови № 560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до п.30 Постанови № 560 повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідачем надана повістка № 59073, в якій військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 повинен був з`явитися 11.04.2024 о 09 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_1 ) для проходження медичного огляду.
Порядок направлення повісток також врегульований Постановою № 560, а саме п. 34.
За приписами п.41 Постанови № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного(міського)територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відповідно до п. 82, 85 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвер. постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.
У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови № 359 необхідно встановити як факт формування повістки, так її надсилання та отримання позивачем задля необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до вимог ст. 77 ч. ч. 1, 2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Проте доказів належного підтвердження оповіщення позивача відповідачем не надано.
За відсутності доказів вручення повістки факт обізнаності позивача про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є недоведеним, а відтак і факт умисного невиконання відповідного обов`язк
Крім того, суд звертає увагу, що у наданих відповідачем документах є певна суперечка, яка стосується мети виклику: проходження медичного огляду ( зазначено у повістці) або уточнення облікових даних (зазначено у постанові № 1081).
Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що позивач був викликаний саме для уточнення (оновлення) облікових даних та належним чином повідомлений про необхідність такої явки.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, офіційним документом, є рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому поміж іншого, має бути чітко зазначений опис обставин, встановлених при розгляді справи, посилання на норму закону, якою передбачено відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки відсутність обґрунтування рішення суб`єкта владних повноважень зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, оскільки унеможливлює врахуванням судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, наданих відповідачем доказів.
Проте постанова № 1081 не містить відомостей щодо дати явки позивача, в яку він повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_14 .
Водночас у відзиві на позов відповідач вказує, що позивач повинен був з`явитися за викликом 11.04.2024.
Відповідно до частини сьомої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, не носить характеру триваючого.
Також, суд акцентує увагу на тому, що початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем його виявлення. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення орган отримав будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.
Однак спірна постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення за ст. 210 КУпАП прийнята 24.07.2025, тобто, за версією відповідача у будь-якому випадку поза межами тримісячного строку, передбаченого ч.9 ст. 38 КУпАП.
Також суд звертає увагу відповідача, що 19 травня 2024 року набрав чинності Закон №3696-ІХ, яким статтю 210 КУпАП доповнено частиною третьою, якою передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (розмір штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.).
Тобто до 19 травня 2024 року стаття 210 КУпАП не містила частини третьої, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, вчинене, на думку відповідача, у квітні 2024 року, на підставі правової норми, яка набула чинності 19 травня 2024 року, тобто відповідачем фактично застосовано норму закону, яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на приписи статті 58 Конституції України та статті 8 КУпАП.
За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення вимог абз. 5 ч. 10 ст.1, п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідними доказами, з дотриманням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 72 КАС України).
Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Беручи до уваги встановлені обставини справи, суд вважає, що постанова від 24.07.2025 № 1081 є протиправною, прийнята з порушенням норм чинного законодавства, і тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення- закриттю.

Розподіл судових витрат
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи
За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що за подачу цього позову розмір судового збору складає 605, 50 грн, тому необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що був відповідачем у справі суму судового збору у розмірі 605, 50 грн 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи- задовольнити. 
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) від 24.07.2025 № 1081 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною третьою ст. 210 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 50 коп.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНКОПП  НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса  АДРЕСА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 . 

Суддя           С.С.Потоцька