УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №292/156/26 Головуючий у 1-й інст. Лотуга В. Ф. 
Номер провадження №33/4805/856/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі ОСОБА_1 , захисника Остапчука В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Остапчука Володимира Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Пулинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Пулинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 04 лютого 2026 року о 10 год. 20 хв., на 172 км. автодороги Київ-Чоп, поблизу с.Мартинівка Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYNDAI, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та від проходження такого огляду в медичному закладі водій відмовився.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Остапчук В.О. в інтересах  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, про що він також зазначав на місці події. Автомобілем керував ОСОБА_2 , який це підтвердив в судовому засіданні. Після зупинки авто працівниками поліції, ОСОБА_1 пересів на місце водія, оскільки у ОСОБА_2 були присутні ознаки алкогольного сп`яніння. Вважає відеозапис з відеореєстратора неналежним доказом у справі, оскільки про його долучення не зазначено в матеріалах справи. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Остапчука В.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №582633 від 04.02.2026 вбачається, що 04 лютого 2026 року о 10 год. 20 хв., на 172 км. автодороги Київ-Чоп, поблизу с.Мартинівка Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYNDAI, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та від проходження такого огляду в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.14-16).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5511701 від 04.02.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.18); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.19); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.02.2026 (а.с.20); рапортом командира роти 4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Білявського Д. (а.с.22); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.24).
Також судом першої інстанції допитано свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 04.02.2026, вранці, він та ОСОБА_1 їхали на службовому автомобілі HYNDAI з м.Житомира на роботу в с.Ягодинка Житомирського району. Автомобілем керував він, а ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні. Під час руху, ОСОБА_1 помітив невпевненість у керуванні автомобілем та почув від нього перегар від вживання напередодні пива і попросив зупинитись, щоб пересісти за кермо. Поблизу с.Мартинівка зупинився в кармані для розвороту і ОСОБА_1 сів за кермо. В цей час до них під`їхали на автомобілі поліцейські, які причиною зупинки вказали те, що під час перестроювання не був включений покажчик повороту. Оскільки в автомобілі був запах алкоголю, то поліцейський також запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Спочатку ОСОБА_1 погодився пройти огляд, але в подальшому порадившись вирішили, що краще відмовитися, оскільки поведінка поліцейських здалась їм дивною і подумали, що вони діють на замовлення конкурентів, які рейдерським чином хочуть захопити товариство в якому вони працюють. Під час спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими він присутнім не був і які документи складались йому не відомо. Зазначив, що ОСОБА_1 був тверезий і напередодні, під час спільної ділової зустрічі, алкогольні напої не вживав, а він пив пиво. Зазначив, що після зупинки, з ОСОБА_1 мінялись місцями в салоні автомобіля, без виходу на дорогу. Пояснити, як саме проходження огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння, складання щодо останнього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та притягненням поліцейськими до адміністративної відповідальності за ст.122 КУпАП, могло вплинути на рейдерське захоплення товариства, не зміг.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
З приводу апеляційних доводів про відсутність в матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, а саме наявними у матеріалах справи відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції.
Так, відповідно до наявних відеозаписів вбачається як працівники слідують та зупиняють транспортний засіб HYNDAI, р.н. НОМЕР_1 . Після зупинки працівники поліції одразу підходять до автомобіля, на місці водія якого перебував громадянин ОСОБА_1 , особу якого було встановлено пізніше. Поліцейські повідомили про причину зупинки, а саме не увімкнення покажчику повороту під час здійснення випередження попутних транспортних засобів. В ході спілкування також було виявлено відсутність діючого страхового полісу. У водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які були йому оголошені. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» чи в медичному закладі у лікаря нарколога водій ОСОБА_1 категорично відмовився. Водію роз`яснили права, передбачені законодавством, наслідки відмови від проходження огляду та повідомили про складення відносно нього адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП, з якими ознайомили ОСОБА_1 .
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який безпосередньо узгоджується із наданими відеозаписами, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. Як видно із відеозапису працівники поліції після зупинки підійшли до транспортного засобу, який зупинився ще з включеним світлом фар та покажчиком повороту, що вказує на щойний рух автомобіля, на місці водія якого перебував ОСОБА_4 , а свідок ОСОБА_3 сидів в салоні авто на місці пасажира. 
Також судом першої інстанції вірно встановлено, що з відеозапису з автомобільного реєстратора добре видно, що після зупинки поліцейськими автомобіля HYNDAI, в салоні ніяких переміщень не відбувалось. 
В ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_4 жодним чином не заперечував факт нещодавнього керування транспортним засобом, а навпаки зазначив, що рухається з Житомира (час на відео 10 год. 20 хв.).
Крім цього, згідно з наявним відеозаписом з нагрудних камер ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції, що за кермом була інша особа, зокрема, ОСОБА_3 , а вказана версія щодо іншого водія була висловлена вже на етапі судового розгляду в суді першої інстанції, що апеляційний суд розцінює як намагання повідомити викривлену версію і уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. 
Свідок ОСОБА_3 на відеозапис нагрудних камер працівників поліції не зазначав, що він був за кермом та не заперечував факт керування автомобілем ОСОБА_1 . Саме такі первинні покази свідка ОСОБА_3 і водія ОСОБА_1 , на думку суду, є найбільш правдивими та достовірними, оскільки особливість психіки людини в перші секунди, хвилини після події не дозволяє їй за короткий проміжок часу вигадати чи спотворити дійсність життєвої ситуації та створити неправдиве алібі для себе чи для свого колеги, та не встигає сформувати у своїй уяві хибну версію минулої поведінки та правдоподібно повідомити про неї допитувача. Тому первинні покази водія ОСОБА_1 , які зафіксовані одразу на місці, на переконання суду, є найбільш правдоподібними та достовірними, та обґрунтовано враховано судом при розгляді справи.
Також апеляційний суд враховує ту обставину, про що зазначено судом першої інстанції та відображено в протоколі судового засідання, що у судовому засіданні 26.02.2026 ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним 04.02.2026, близько 10 год. 20 хв., службовим автомобілем HYNDAI, р.н. НОМЕР_1 , зазначивши, що ОСОБА_3 перебував з ним в автомобілі в якості пасажира.
Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується також даними постанови серії ЕНА №6611701 від 04.02.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, за випередження попутних ТЗ та не включення покажчика повороту. Згідно змісту постанови місцевого суду ОСОБА_1 сплатив штраф за дане порушення.
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає безсумнівним та доведеним достатніми доказами факт виконання 04.02.2026 о 10 год. 20 хв функцій водія та керування ОСОБА_1 транспортним засобом HYNDAI, р.н. НОМЕР_1 .
Твердження сторони захисту, що в матеріалах справи не зазначено про долучення відеозапису з пристрою відеореєстратора, що тягне за собою визнання такого доказу недопустимим та неналежним, вважаю необґрунтованими.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №582633 від 04.02.2026 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в графі 10 зазначено, що фіксування правопорушення здійснювалось на технічний засіб відеозапису бодікамери 471842, 475456. 
Відповідно до рапорту командира роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Білявського Д. встановлено, що відеофіксація здійснювалась також на автомобільний відеореєстратор Xiaomi.
Відеозапис із пристрою Xiaomi був предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду. Він містить фіксування факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а отже суддя не вбачає підстав для визнання такого доказу недопустимим та неналежним. Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення прямої вказівки про даний реєстратор не є порушенням статті 256 КУпАП та не призвело до істотного обмеження прав особи, адже такий відеореєстратор в дійсності перебував в службовому автомобілі поліцейських та відеозапис з нього був одразу записаний на долучений до справи диск, який заздалегідь наданий всім учасникам для ознайомлення та підготовки захисту. Переконливих доказів відсутності такого відеореєстратора в службовому автомобілі поліцейських або його незаконного встановлення апелянтом не надано.
Також стороною захисту не надано доказів, що він звертався із заявою про ознайомлення з матеріалами справи в системі «Електронний суд» та просив надати відеозаписи з місця події, а отже доводи про долучення вказаного відео безпосередньо перед судовим засідання спростовується матеріалами справи. 
Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Остапчука Володимира Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Пулинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: