Справа № 464/2044/26 Головуючий у 1 інстанції: Беспальок О.А. 
Провадження № 33/811/805/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Давидовича О.О., адвоката Цікала А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Давидовича О.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 29 квітня 2026 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 20 березня 2026 року о 08 год. 13 хв. по вул.Хлібна, 1 у м.Львові, керуючи автомобілем марки «Kia», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотрималась безпечної дистанції, у результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , яка рухалася попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши автомобілям механічних ушкоджень, чим порушила п.п.13.1 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, захисник Давидович О.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню.
Звертає увагу на те, що суд безпідставно не взяв до уваги долучений ними висновок експерта №80/26 від 07.04.2026.
Представник потерпілої стверджує, що автомобіль «Hyundai», рухався попереду в правій частині проїзної частини із увімкненим покажчиком правого повороту та почав виконувати поворот праворуч, тоді як автомобіль «Kia», нібито наблизився позаду з більшою швидкістю, скоротив безпечну дистанцію та здійснив спробу проїхати праворуч.
Однак вказана версія не узгоджується з фактичними обставинами справи.
З пояснень ОСОБА_1 , відеозапису події, характеру пошкоджень транспортних засобів, а також їх кінцевого розташування після ДТП вбачається інший механізм пригоди.
Так, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , автомобіль «Hyundai», перед зіткненням рухався лівіше відносно автомобіля «КІА» частково по смузі зустрічного руху, після чого почав маневр праворуч у напрямку заїзду до прилеглої території. 
При цьому автомобіль «КІА» рухався ближче до правого краю проїзної частини, не змінюючи напрямку руху, що узгоджується із:
- відсутністю на відеозаписі ознак попереднього маневрування автомобіля «КІА» праворуч; - наявністю бордюрного каменю та тротуару з правого боку проїзної частини; кінцевим положенням транспортного засобу «КІА» після екстреного маневру уникнення зіткнення; характером механічних пошкоджень автомобіля «Hyundai», які локалізовані в передній правій частині, що не характерно для зіткнення виключно внаслідок недотриманні дистанції.
Більше того, версія представника потерпілої фактично не пояснює: чому пошкодження «Hyundai», локалізовані саме у передній правій частині; яким чином автомобіль «КІА» міг «проходити праворуч» без заїзду на бордюр ще до моменту екстреного маневру; чому на відеозаписі простежується зміна траєкторії руху «Hyundai», праворуч у смугу руху «КІА». 
Також необгрунтованим є посилання представника потерпілої на порушення п. 13.1 ПДР, як на безпосередню причину ДТП. 
Сам по собі факт контакту транспортних засобів не свідчить автоматично про недотримання безпечної дистанції, особливо у випадку, коли інший учасник дорожнього руху змінює напрямок руху та фактично перетинає траєкторію руху автомобіля «КІА»
Крім того, вказані обставини узгоджуються із висновком експертного дослідження №80/26 від 07.04.2026 року, в якому надано оцінку діям обох водіїв та встановлено причинний зв`язок між діями водія «Hyundai», та настанням ДТП.
З відеозапису вбачається, що безпосередньо перед зіткненням автомобіль «Hyundai», зменшував швидкість та почав виконувати маневр повороту праворуч, у результаті чого відбулося перетинання траєкторій руху транспортних засобів, що і стало безпосередньою причиною їх зіткнення.
Вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки поясненням самої потерпілої ОСОБА_3 щодо механізму розвитку ДТП.
Так, під час розгляду справи ОСОБА_3 безпосередньо зазначила, що при виконанні маневру «повертала праворуч, взявши більший радіус».

Фактично вказані пояснення підтверджують, що перед виконанням повороту праворуч автомобіль «Hyundai», відхилився лівіше відносно свого початкового напрямку руху, після чого почав здійснювати поворот праворуч, що узгоджується із зафіксованим на відеозаписі механізмом ДТП та висновком експертного дослідження.
Окрім цього, суд першої інстанції поклав в основу рішення, пояснення свідка ОСОБА_4 , який не був зафіксований працівниками поліції як безпосередній очевидець ДТП, а прибув на місце події вже після ДТП.
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , захисник Давидович О.О. апеляційну скаргу підтримали, просили її задоволити.
Адвокат Цікало А.А. апеляційну скаргу заперечив, просив постанову судді першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши пояснення учасників судового повадження, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Так, згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
З матеріалів справи вбачається, що суддя при розгляді справи дотримався вказаних вимог закону.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за ознаками порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, за обставин, викладених в постанові судді відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованим.
Незважаючи на невизнання своєї вини водієм ОСОБА_1 її вина у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 619549 від 20.03.2026, в якому зафіксовано порушення водієм ОСОБА_1 ПДР, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортного засобу «Hyundai», номерний знак НОМЕР_2 , схемою дорожньо-транспортної пригоди, на якій зафіксовано місце розташування автомобілів «Kia», номерний знак НОМЕР_1 та «Hyundai», номерний знак НОМЕР_2 після ДТП із наведенням переліку видимих пошкоджень транспортних засобів отриманих унаслідок ДТП (а.с. 2); поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відеозаписом ДТП на якому зафіксовано момент зіткнення транспортних засобів, а також те. що ОСОБА_3 завчасно увімкнула правий покажчик повороту, що повинна була врахувати ОСОБА_1 .
Апеляційний суд вважає, що оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суддя вірно встановив фактичні обставини ДТП і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 допустила порушення вимог ПДР, які призвели до даної ДТП.
Відповідно до п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 недотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Hyundai», номерний знак НОМЕР_2 .
Суд апеляційної інстанції враховує письмові пояснення ОСОБА_3 долучені до матеріалів справи, відеозапис з камер спостереження, щодо обставин ДТП та надає їм віри, оскільки такі узгоджуються із схемою ДТП та пошкодженнями, які отримали транспортні засоби внаслідок ДТП.
Постановляючи оскаржену постанову, суддею першої інстанції, також враховано обставини ДТП, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення ОСОБА_5 , відеозаписом з місця ДТП, і саме із врахуванням та оцінкою таких доказів суддя дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.
Всупереч тверджень апелянта, наявні у матеріалах справи докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, а також є здобутими у визначеною вказаною нормою порядку.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Згідно з ст. 256 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1376 від 06.11.2015 року та ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.
При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ст.124 КУпАП.
Зазначені вище вимоги працівниками поліції дотримані в повному обсязі та протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Ураховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги захисника про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 29 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Давидовича О.О. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя    Урдюк Т.М.