ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/114/26
Провадження №2/338/410/26
20 травня 2026 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та додаткових витрат,

в с т а н о в и в :

29 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та додаткових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2016 року у справі № 338/548/16-ц з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, у зв`язку з чим попередній порядок стягнення аліментів на її утримання припинився. Разом з тим, вона продовжує навчання у Фаховому медичному коледжі Івано-Франківського національного медичного університету за денною контрактною формою навчання, у зв`язку з чим не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги від батьків.
Позивачка вказує, що загальна вартість освітньої послуги за договором становить 88 500,00 грн. Нею фактично понесено витрати на оплату навчання доньки у загальному розмірі 62 540,00 грн, а саме 29 500,00 грн та 33 040,00 грн, що підтверджується платіжними документами. Відповідач у добровільному порядку участі у зазначених витратах не бере, матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не надає.
Посилаючись на те, що донька сторін продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та доказів неможливості надавати таку допомогу не подав, позивачка просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 9 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років, а також стягнути з відповідача 1/2 частину фактично понесених витрат на навчання у розмірі 31 270,00 грн.
Після виконання вимог пункту 2 частини першої статті 187 ЦПК України ухвалою суду від 02 лютого 2026 року було відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року було закрито підготовче провадження справа призначена до судового розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі, зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позову, визнає обставини, за яких сформовані вимоги позивача, правові наслідки такої процесуальної позиції їй зрозумілі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, встановленим судом за відомостями Єдиного державного демографічного реєстру, та шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади, відзиву на позов не подав, доказів поважності причин неявки суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його участю не подавав.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, зважаючи на неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , наявною в матеріалах справи.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
З копії рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2017 року у справі № 338/933/17 вбачається, що шлюб між батьками було розірвано. 
З копії рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2016 року у справі № 338/548/16-ц встановлено, що з відповідача на користь позивачки раніше вже стягувались аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки доходу щомісячно. Цей доказ підтверджує, що відповідач як батько раніше був зобов`язаний брати участь у матеріальному забезпеченні дітей, а також підтверджує фактичне перебування дітей на утриманні позивачки. Водночас досягнення ОСОБА_3 повноліття припинило попередній режим аліментного утримання неповнолітньої дитини, але не припинило обов`язку батька надавати утримання повнолітній доньці за наявності умов, передбачених статтею 199 СК України.
Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане щодо ОСОБА_4 , суд оцінює у сукупності з іншими доказами сімейного стану сторін. Зазначений доказ підтверджує зміну складу сім`ї та має значення при оцінці доводів щодо наявності чи відсутності інших дітей, які могли б впливати на розмір аліментного обов`язку відповідача. Матеріали справи не містять доказів того, що на утриманні відповідача перебувають інші неповнолітні діти, непрацездатні батьки, дружина чи інші особи, утримання яких унеможливлювало б надання допомоги доньці, яка продовжує навчання.
З довідки Фахового медичного коледжу Івано-Франківського національного медичного університету № 231 від 14 січня 2026 року встановлено, що ОСОБА_3 є студенткою цього навчального закладу денної контрактної форми навчання. Цей доказ підтверджує факт продовження навчання після досягнення повноліття. Оскільки навчання здійснюється за денною формою, суд враховує, що така форма навчання об`єктивно обмежує можливість повнолітньої доньки самостійно забезпечувати себе стабільним заробітком, а тому вона потребує матеріальної допомоги від батьків.
З договору № 51/ф про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, укладеного з Івано-Франківським національним медичним університетом, встановлено, що замовником освітньої послуги є ОСОБА_1 , здобувачем освіти - ОСОБА_3 , а загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 88 500,00 грн, у тому числі 29 500,00 грн за 2024-2025 навчальний рік, 29 500,00 грн за 2025-2026 навчальний рік та 29 500,00 грн за 2026-2027 навчальний рік. Цей доказ підтверджує не лише сам факт навчання, але й конкретний обсяг грошового зобов`язання, яке виникло у зв`язку із здобуттям донькою освіти.
З платіжної інструкції від 26 липня 2024 року судом встановлено, що ОСОБА_1 було сплачено на користь Івано-Франківського національного медичного університету 29 500,00 грн за навчання ОСОБА_3 . З квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 06 серпня 2025 року встановлено проведення платежу у розмірі 33 040,00 грн за навчання ОСОБА_3 , при цьому у платіжному документі зазначено фактичного платника - ОСОБА_1 . У сукупності ці документи підтверджують фактичне понесення витрат на навчання доньки у загальному розмірі 62 540,00 грн.
Суд звертає увагу, що зазначені витрати були понесені 26 липня 2024 року та 06 серпня 2025 року, тобто до досягнення ОСОБА_3 повноліття, оскільки вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, вимога про стягнення з відповідача половини вже понесених витрат на навчання у розмірі 31 270,00 грн підлягає оцінці як вимога про участь батька у додаткових витратах на дитину, фактично понесених у період її неповноліття, а не як вимога про стягнення додаткових витрат на повнолітню особу.
Відповідач жодних доказів на спростування розміру зазначених витрат, їх фактичного понесення, необхідності навчання доньки, своєї участі в оплаті навчання, неможливості брати участь у таких витратах або надмірності заявленої до стягнення суми суду не подав.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Навчання дитини у фаховому медичному коледжі, здобуття нею професійної освіти, необхідність оплати освітньої послуги за контрактною формою навчання, а також фактичне понесення таких витрат одним із батьків є обставинами, які можуть бути враховані судом при вирішенні питання про розподіл між батьками додаткових витрат, понесених на дитину до досягнення нею повноліття.
Суд виходить із того, що обов`язок батьків щодо утримання дитини та участі у витратах, пов`язаних із її розвитком і здобуттям освіти, є рівним, якщо інше не випливає з конкретних обставин справи. Відповідач не подав доказів, які б свідчили про наявність підстав для відступу від рівності участі батьків у понесених витратах, тому заявлена позивачкою вимога про стягнення з відповідача частини фактично понесених витрат на навчання у розмірі 31 270,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, виникає за наявності сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною повноліття, але недосягнення двадцяти трьох років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 досягла повноліття, однак є молодшою двадцяти трьох років, продовжує навчання у Фаховому медичному коледжі Івано-Франківського національного медичного університету за денною контрактною формою навчання, проживає з матір`ю, самостійного доходу для повного забезпечення своїх потреб не має, а тому потребує матеріальної допомоги батьків.
Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і/або у частці від заробітку, доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує, що повнолітня донька сторін навчається за денною формою, несе витрати, пов`язані з оплатою навчання, проживанням, харчуванням, проїздом, придбанням навчальних матеріалів, канцелярського приладдя та забезпеченням звичайних життєвих потреб. При цьому позивачка фактично здійснює основне матеріальне забезпечення доньки та вже понесла значні витрати на оплату її навчання.
Відповідач є особою працездатного віку. Матеріали справи не містять доказів його непрацездатності, тяжкого стану здоров`я, відсутності можливості працювати, перебування на його утриманні інших непрацездатних осіб або інших обставин, які б унеможливлювали надання ним матеріальної допомоги повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Відзиву на позов відповідач не подав, заявлений розмір аліментів не спростував, доказів надмірності такого розміру або своєї неспроможності його сплачувати суду не надав.
Суд також враховує, що третя особа ОСОБА_3 , яка є повнолітньою донькою сторін та безпосередньо зацікавлена у результаті розгляду справи, подала письмове клопотання, в якому не заперечувала проти задоволення позову та підтвердила, що визнає обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
З урахуванням встановлених обставин, принципу рівності обов`язків батьків щодо матеріального забезпечення дитини, необхідності забезпечення повнолітній доньці можливості продовжувати навчання, а також відсутності доказів неможливості відповідача надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 9 000,00 грн щомісячно є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 191 СК України, яка застосовується до правовідносин щодо утримання повнолітніх дочки, сина згідно зі статтею 201 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позов подано до суду 29 січня 2026 року, аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів та оплату додаткових витрат на дитину звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
Крім того, згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі наведеного, керуючись статтями 180, 182, 185, 191, 199, 200, 201 СК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та додаткових витрат - задовольнити повністю.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 9 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 29 січня 2026 року, і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 1/2 частину фактично понесених додаткових витрат на навчання ОСОБА_3 у розмірі 31 270,00 грн.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
Повний текст заочного рішення складено 22 травня 2026 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених ЦПК України строків не подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: