Справа № 161/8543/26 
Провадження № 2-а/161/148/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2026 року   м. Луцьк  
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Антіпової Т.А., за участю секретаря судового засідання - Остимчукм О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
 
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив скасувати постанову від 08.04.2026 року серії ЕНА №6991554 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинської області сержантом поліції Сохацьким П.Б., якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.04.2026 року о 18:00 годин поліцейським Луцького РУП ГУНП у Волинській області сержантом поліції Сохацьким П.Б. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА 6991554. 
Згідно оскаржуваної постанови, 08.04.2026 року а 17:27 годин в селі Прилуцьке по вул. Соборності, будинок 43, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 525D», д.н.з. « НОМЕР_1 », будучи позбавленим права керування Ківерцівським районним судом Волинської області від 12.01.2026 року, чим, нібито, порушив ч. 4 ст.126 КУпАП.
Зазначає, що 08.04.2026 року, а саме на момент зупинки транспортного засобу, в діях ОСОБА_1 був відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не міг і не був обізнаний про факт позбавлення його права керування транспортним засобом. Зазначає, що не був присутній під час ухвалення постанови Ківерцівським районним судом Волинської області 12.01.2026 року. Про наявність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не знав. Жодних доказів, що йому було вручено копію постанови суду до моменту зупинки транспортного засобу 08.04.2026 не має. Поліцейським Луцького РУП ГУНП у Волинській області сержантом поліції Сохацьким П.Б., під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, не надано належних та допустимих доказів, що позивачу було відомо про наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
Вважає вищевказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. За наведених обставин просить визнати вказану постанову протиправною та скасувати її, провадження у даній справі закрити. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2026 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 27).
29 квітня 2026 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому зазначено, що Головне управління Національної поліції у Волинській області не визнає вказаний позов, з підстав викладених у відзиві (а.с. 29-33). 
Представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 , було порушено п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП. Факт складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не спростовується позивачем. Позивач, достеменно знаючи про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, розгляд даного протоколу в судовому засіданні, свідомо та умисно нехтує ним.
Крім того вважають, що доводи ОСОБА_1 , викладені в позовній заяві, є суб`єктивними, спрямовані на уникнення відповідальності, спростовуються належними, допустимими, законними доказами у справі.
Зазначає, що факт вчиненого позивачем правопорушення підтверджується складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, відеозаписами з нагрудних боді-камер інспекторів від 08.04.2026, постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.01.2026 року у справі №158/3615/25, відомостями з ІП «Адмінпрактика» ІКС ІПНП.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 08.04.2026 року поліцейським Луцького РУП ГУНП у Волинській області сержантом поліції Сохацьким П.Б. винесено постанову серії ЕНА №6991554 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. 
Відповідно до вказаної постанови, 08.04.2026 року а 17:27 годин в селі Прилуцьке по вул. Соборності, будинок 43, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 525D», д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, а саме будучи позбавленим права керування Ківерцівським районним судом Волинської області від 12.01.2026 року, чим порушив ч. 4 ст.126 КУпАП (а.с.15-16).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.78 цього Кодексу.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 регулюють порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки ч. 3 ст. 41Закону України «Про дорожній рух».
Відповідно до п. п. 1.1-1.5 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України, встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.1.а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Як встановлено, судом, постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.01.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч. 5 ст. 122 КУпАП та застосовано покарання у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Постанова набрала законної сили 23.01.2026 року (а.с.17-21).
Рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання на всій території України, забезпечується державою та контролюється судом (ст. 129-1 Конституції України).
У відповідності до вимог ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З оглянутого судом відеозапису, зафіксованого на портативний нагрудний відеореєстратор поліцейського, підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «BMW 525D», д.н.з. « НОМЕР_1 ».
Крім того, факт складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не заперечується позивачем.
Отже, суд вважає належними та допустимими доказами підтверджений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, поліцейським правомірно притягнуто позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення в межах санкції даної статті.
Суд критично оцінює посилання позивача щодо того, що у нього був відсутній прямий умисел на вчинення правопорушення, з огляду на наступне.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Об`єктивна сторона такого правопорушення полягає саме у факті керування транспортним засобом всупереч чинному рішенню суду про позбавлення права керування.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме тексту постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.01.2025 року: «У судове засідання призначене на 09.12.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, справу відкладено на 22.12.2025 року.
У судове засідання призначене на 22.12.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Розгляд справи відкладено на 26.12.2025 року, про що повідомлено останнього.
У судове засідання призначене на 26.12.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про відкладення судового засідання із метою скористатись правом на захист (допомогою адвоката). Розгляд справи відкладено на 02.01.2026 року, про що повідомлено останнього.
У судове засідання призначене на 02.01.2026 року ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із хворобою. Також зобов`язався надати підтвердження у наступне судове засідання. Розгляд справи відкладено на 12.01.2026 року, про що повідомлено останнього.
У судове засідання призначене на 12.01.2026 року повторно ОСОБА_1 не з`явився та в черговий раз до суду подано клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату.
Вказані дії сторони захисту суддя оцінює як спроба ухилення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.» (а.с. 34-37).
Отже, ОСОБА_1 було достеменно відомо про перебування в провадженні суду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 122 КУпАП, як відомо про дату, час та місце її розгляду. 
Суд зауважує, що ОСОБА_1 не міг не усвідомлювати, що судове провадження закінчитися постановленням судового рішення, та, відповідно, повинен був цікавитися судовим провадженням. 
Отже, посилання ОСОБА_1 на його необізнаність про постановлення судового рішення за наслідками розгляду Ківерцівським районним судом Волинської області у справі № 158/3615/25, не підтверджена жодними належними та допустимими доказами, та спростовується самим текстом даної постанови суду від 12.01.2026 року. 
Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищенаведене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, суд приходить до висновку, що під час розгляду судом цієї адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому постанову серії ЕНА №6991554від 08.04.2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 гривень слід залишити без змін, а позовну заяву - без задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.5,8,9,19,20,22,72-77, 79,143,192,211,241-246,250,255,286,293,295,297 КАС України,суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправної та скасування постанови, - залишити без задоволення.
 
Постанову поліцейського Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинської області сержанта поліції Сохацького П.Б. серії ЕНА №6991554від 08.04.2026 року, - залишити без змін.
 
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складений 11 червня 2026 року.
Суддя Луцького міськрайонного
суду Волинської області Т.А. Антіпова