КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 752/18317/25
номер провадження 22-ц/824/6695/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 грудня 2025 року /суддя Ольшевська І.О./ 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 322 266,39 грн за період з 01 січня 2022 року по 31 жовтня 2024 року.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 грудня 2025 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 322 266,39 грн та судовий збір у розмірі 3 222,66 грн на користь держави. /а.с. 88-91/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема не встановлено наявність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Апелянт зазначає, що у спірний період (з 01 січня 2022 року по 31 жовтня 2024 року) він проходив військову службу у Збройних Силах України, виконуючи конституційний обов`язок із захисту держави в умовах дії правового режиму воєнного стану. На його думку, вказані обставини є об`єктивними, незалежними від його волі та такими, що виключають наявність умислу або необережності у невиконанні грошового зобов`язання. Апелянт наголошує, що відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) виникає виключно у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти, а вина платника аліментів є обов`язковою, самостійною та визначальною умовою застосування до нього відповідальності у вигляді пені. Крім того, апелянт оскаржує рішення в частині стягнення судового збору, вказуючи, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, а також про стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати, звільняються від сплати судового збору, і суд не мав правових підстав покладати його на відповідача.
Позивачка ОСОБА_2 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформована належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звернулася. Письмові пояснення, подані з пропуском строку на відзив, подані її представником, повертаються у зв`язку з відсутністю клопотання про поновлення строку та доказів відправки таких пояснень апелянту у порушення ч. 4 ст. 178 ЦПК України.
Колегія суддів, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04.02.2014 р. у справі №760/27399/13-ц.
Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 07.04.2012р.
За судовим наказом, виданим Голосіївським районним судом міста Києва 31.10.2018 р. у справі №752/21972/18, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.10.2018 р. і до повноліття дитини.
Державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цтібором І.І. відкрито виконавче провадження ВП №59828060 19.08.2019 р. з виконання судового наказу №752/21972/18 від 31.10.2018р., про що винесено відповідну постанову.
12.09.2019 р. державним відділом виконавчої служби винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
04.10.2024 р. виконавчою службою винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Внаслідок невиконання відповідачем судового наказу в нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданим державним виконавцем, станом на 01.06.2025р. (період з 22.10.2018р. по 01.06.2025р.) склала суму 213 179,78 грн. Разом з тим, із вказаного розрахунку вбачається, що сума заборгованості станом на жовтень 2024р. включно становила 322 266,39 грн.
Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції вірно керувався ч. 1 ст. 196 СК України про те, що у разі виникнення заборгованості з вини платника аліментів одержувач має право на стягнення неустойки (пені).
Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не спростував заборгованість та нараховану пеню.
Доводи апеляційної скарги відхиляються з таких підстав.
Відповідно до статті 51 Конституції України кожен з батьків зобов`язаний утримувати своїх дітей до їх повноліття. Цей конституційний обов`язок є особистим, невід`ємним і не залежить від виконання інших конституційних обов`язків, зокрема обов`язку захищати державу, передбаченого статтею 65 Конституції України.
Виконання військового обов`язку, безперечно, є високим проявом громадянської позиції, проте не припиняє дії сімейно-правових зобов`язань платника аліментів. Конституційні обов`язки не є взаємовиключними - громадянин України зобов`язаний одночасно захищати державу і утримувати свою дитину.
Сам по собі факт проходження військової служби не свідчить про відсутність вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Апелянт не довів, що обставини військової служби унеможливлювали виконання рішення суду про стягнення аліментів (наприклад, через відсутність доходу чи неможливість його отримання).
Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував положення частини першої статті 196 Сімейного кодексу України та обґрунтовано стягнув неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, розмір якої апелянт не оспорює.
Щодо стягнення судового збору, апелянт посилався на звільнення від його сплати. Однак відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються саме позивачі у справах про стягнення аліментів та пені за їх прострочення. У разі задоволення позову судовий збір правомірно стягується з відповідача на користь держави. Суд першої інстанції правильно застосував цю норму.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, формальними та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 грудня 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: