ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5234/26 Справа № 208/7042/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гречана В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.
суддів Никифоряка Л.П., Халаджи О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 13 січня 2026 року,- 
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
29.05.2025 року до Заводського районного суду міста Кам`янського надійшов позов Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 24.07.2025 року, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення та абонентську плату в розмірі 50053,72 грн (п`ятдесят тисяч п`ятдесят три гривні 72 коп.); пеню в розмірі 1763,27 грн (одна тисяча сімсот шістдесят три гривні 27 коп.); інфляційні витрати в розмірі 10274,44 грн (десять тисяч двісті сімдесят чотири гривні 44 коп.); 3 % річних в розмірі 3022,14 грн (три тисячі двадцять дві гривні 14 коп.).
В обґрунтування позову посилався на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 підключена до централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що підтверджується відкритим за даною адресою особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Власником даної квартири є відповідач - ОСОБА_1 . 
Станом на 01.04.2018 року за адресою відповідача обліковувалась заборгованість в розмірі 20763,98 грн.
Відповідач повністю визнав дану заборгованість, на підтвердження чого здійснив часткову оплату заборгованості в розмірі - 2000,00 грн та звернувся до попередника Позивача – КВП КМР «Міськводоканал» із письмовою заявою від 04.04.2018 року про укладання угоди на погашення дебіторської заборгованості на залишок заборгованості в розмірі 19292,40 грн строком на 36 місяців.
На підставі даної заяви, між відповідачем та позивачем було укладено Угоду №04.04.2018_4193 на погашення дебіторської заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Таким чином, своїми діями відповідач чітко визнав свою заборгованість перед попередником позивача в сумі 19292,40 грн, а відповідно своїми діями перервав перебіг терміну позовної давності для даної заборгованості.
Відповідач не виконував умови даної Угоди і не вносив оплату за вказаним графіком погашення заборгованості. Таким чином, зобов`язання відповідача перед позивачем у розмірі 19292,40 грн не виконані у повному обсязі.
З 05.05.2018 року відповідач прострочив виконання зобов`язання по першому платежу, а відповідно для даного платежу саме з 05.05.2018 року почався перебіг позовної давності.
Крім того відповідач повинен був провести державну повірку приладу обліку, встановленого за його адресою не пізніше 22.06.2023 року.
У зв`язку з тим, що відповідач не виконав свого обов`язку із своєчасного проведення державної повірки засобу обліку, даний прилад обліку з 23.06.2023 року був знятий з абонентського обліку і подальші нарахування за послуги водопостачання та водовідведення проводились згідно з установленими нормативами (нормами) споживання за кількістю зареєстрованих осіб та тарифами, встановленими уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством.
Відповідачем лише після подання первісної позовної заяви, в червні 2025 року, було проведено державну повірку приладу обліку, про що на адресу позивача надійшло свідоцтво про повірку №ИИ-01006110625048.
Позивач не може погодитись з твердженням відповідача про невикористання послуг водопостачання з 2018 року по теперішній час, оскільки додана ним до відзиву копія Акту виконаних робіт з виконання вимірювання від 11.06.2025 року, виданого ТОВ «Інжініринг торг груп» взагалі не зрозуміло яке має відношення до проведення державної повірки. В даному Акті зазначено, що ТОВ «Інжінірінг торг груп», в особі техніка лабораторії ОСОБА_2 склали цей Акт про виконання робіт з вимірювання приладу обліку для метрологічної повірки. В той же час, повірку приладу обліку, відповідно до свідоцтва про державну повірку №ИИ-01006110625048 видано ТОВ «Еталон-АСП», а роботи з повірки виконано ОСОБА_3 . Відповідно до копії Протоколу вимірювання зазначено, що організація, що провела вимірювання ТОВ «Еталон-АСП». Тобто жодного згадування щодо відношення ТОВ «Інжініринг торг груп» до процесу проведення державної повірки та проведення вимірювання у виданому свідоцтві відсутні. Крім того, наявні суперечності у вигляді особи. Яка проводила вимірювання – відповідно до Акту це технік лабораторії ТОВ «Інжінірінг торг груп» ОСОБА_2 , а відповідно до свідоцтва про повірку персонал, що виконував роботи з повірки – ОСОБА_3 . Враховуючи викладені суперечності, Позивач вважає даний Акт неналежним та недопустимим доказом і просить суд виключити його з числа доказів.
Щодо тверджень відповідача про те, що він не користувався послугами централізованого водопостачання та водовідведення, так як фактично не проживав в даній квартирі. Позивач зазначав, що від відповідача, а ні попереднику позивача, а ні позивачу не надходило жодних заяв та документів щодо зміни фактичної кількості осіб, які постійно проживають у квартирі. Не дивлячись на те, що позивач у 2018 році звертався із заявою про опломбування приладу обліку, укладав Угоду на погашення заборгованості, але жодним чином не повідомив, про зміну фактичної кількості споживачів. В свою чергу, позивач, враховуючи зняття з абонентського обліку лічильника відповідача у зв`язку з закінченням терміну державної повірки, здійснював нарахування за тими даними, які були йому надані відповідачами – за кількістю зареєстрованих осіб.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Рішенням Заводського районного суду міста Кам`янського від 13 січня 2026 року позов Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 50053,72 гривні, пені у розмірі 1763,27 гривні, інфляційні витрати у розмірі 10274,44 гривні та 3% річних у розмірі 3022,14 гривні.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,24 гривні.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
09.09.2025 року від  ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 13 січня 2026 рокута ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з покладенням судових витрат на позивача.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що фактично за адресою АДРЕСА_1 , ніхто і ніколи не мешкав, що підтверджується Актом про не проживання № 476 від 04.06.2025 складеним КП КМР «ДОБРОБУТ», який підтверджує що з 2011 року по теперішній час за цією адресою прописані особи не проживають.
З наданих позивачем доказів неможливо встановити, який саме приладу обліку лічильника, на думку останнього, встановлений за адресою відповідача, а також неможливо встановити, який саме прилад обліку повинен пройти державну повірку засобу обліку.
Станом на квітень 2025 року КП ДОР «Аульський водовід» у рахунку на оплату послуг з централізованого постачання та централізованого водовідведення зазначає заборгованість 15241,36 грн, однак, в позовній заяві була зазначена інша сума яка станом на 01.05.2025 року складала 35855,94 грн.
Також з наданих доказів позивача неможливо встановити, якою саме особою було підписано Угоду № 04.04.2010_4193 на погашення дебіторської заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення від 03.04.2018 року та заяву на погашення дебіторської заборгованості від 04.04.2018 року.
Інфляційні втрати, 3% річних та пеня за період з липня 2017 року по 12.03.2020 року не можуть бути нараховані в зв`язку з пропуском строку позовної давності основного боргу.
АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
20.04.2026 року від Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, залишити апеляційну скаргу без задоволення та залишити рішення Заводського районного суду м. Кам`янського від 13.01.2026 року – без змін.
Зазначає, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо інформування виконавця про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у даній квартирі, станом на сьогоднішній день відповідач так і не надав виконавцю заяви про зміну фактичної кількості осіб, які фактично проживають у квартирі із підтверджуючими документами.
В свою чергу, позивач, враховуючи зняття з абонентського обліку лічильника відповідача у зв`язку з закінченням терміну державної повірки, здійснював нарахування за тими даними, які були йому надані відповідачами – за кількістю зареєстрованих осіб.
Щодо твердження відповідача про невизнання факту підписання ним угоди №04.04.2018_4193 про погашення дебіторської заборгованості, звертає увагу суду, що а ні в першій інстанції, а ні в апеляційній скарзі відповідач не заявляє вимогу про проведення почеркознавчої експертизи. Позивач та суд не має повноважень встановлювати справжність та належність підписів.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 65113,57 грн, що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено.
Рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 25.03.2009 № 161 визначено Комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у м. Дніпродзержинськ.
Відповідно до акту обстеження № 4153 від 17.12.2022 року, по особистому рахунку № НОМЕР_1 проведено обстеження водомірного вузла за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 . Виявлено наступне: лічильник тип – СВК -1,5, заводський номер 181244551 встановлений – санвузол, знаходиться в робочому стані, пломби держповірника та пломби водолічильного вузла збережено, контрольні показники 00000 куб.м., дата держповірки 23.05.2018 року.
Відповідно до акту №3/270 опломбування водомірного вузла споживача від 29.08.2018 року, особовий рахунок НОМЕР_1 , опломбовано водомірний вузол споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
21.06.2018 року до КВП КМР «Міськводоканал» ОСОБА_1 подав заяву, у якій просить прийняти в експлуатацію і опломбувати водомірний вузол, встановлений за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу КП ДОР «Аульський водовід» №233 від 15.06.2023 року затверджено розрахунок планової вартості та розміру плати за абонентське обслуговування 2023 року (з 01.07.2023 року).
Відповідно до наказу КП ДОР «Аульський водовід» №553 від 15.12.2022 року затверджено розрахунок планової вартості та розміру плати за абонентське обслуговування на 2023 рік.
Рішенням виконавчого округу Кам`янської міської ради Дніпропетровської області №91 від 22.03.2023 року про припинення постачання теплової енергії споживачам Кам`янської міської територіальної громади у 2023 році.
21.06.2018 року ОСОБА_1 подав до КВП КМР «Міськводоканал» заяву, у якій просить прийняти в експлуатацію та опломбувати водомірний вузол за адресою: пр-т. Аношкіна 90-1, дата повірки 23.05.2018 р., наступна дата повірки 23.05.2022 року.
Відповідно до акту №3/270 опломбування водомірного вузда споживача від 28.06.2018 року, особовий рахунок НОМЕР_1 , опломбовано водомірний вузол ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 , за період з 01.07.2017 р. по 30.04.2025 р. заборгованість складає 35855,94 грн., заборгованість за пенею 1239,79 грн., інфляційні витрати – 5765,62 грн., 3% річних – 1624,26 грн.
Відповідно до акту виконаних робіт з виконання вимірювань для метрологічної повірки від 11.06.2025 року, виданого ТОВ «Інжінірінг торг груп» зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , втручання в сантехнічне обладнання не здійснювалось, роботи виконанні у відповідності до методики повірки лічильників води з механічним відліковим пристроєм.
Відповідно до акту №476 про не проживання від 04.06.2025 року, виданого КП КМР «ДОБРОБУТ», за адресою: пр-т. Відроження, 90-1, дійсно не проживає з 2011 року по теперішній час: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Відповідно до платівки за квітень 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , КП ДОР «Аульський водовід» нарахував до сплати 15241,36 грн та пеню 362,65 грн.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-01006110625048, виданого ТОВ «ЕТАЛОН-АСП», яке чинне до 11.06.2029 року, лічильник з заводським номером 181244557, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам. Дата проведення вимірювання 11.06.2025 року.
03.04.2018 року між КВП КМР «Міськводоканал» та ОСОБА_1 підписано угоду №04.04.2018_4193 про погашення дебіторської заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до якої відповідачу надано розстрочку на погашення заборгованості з плати за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 19292,40 грн. з 04.04.2018 року по 04.04.2021 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , о/рахунок НОМЕР_1 , станом на 01.07.2025 року заборгованість складає 50053,72 грн.
01 березня 2022 року КП ДОР «Аульський водовід» опублікувало на своєму офіційному веб-сайті (https://www.aulivoda.org.ua/) текст повідомлення про публічну пропозицію (оферту) КП ДОР «Аульський водовід» про укладення індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення і текст індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, у зв`язку з чим з 01 квітня 2022 року вказаний договір вважається укладеним.
З матеріалів справи встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Дана обставина підтверджується актом №476 від 04.06.2025 року, виданого КП КМР «Добробут», проте в даному акті зазначено, що з 2011 року особи не проживають за даною адресою.
Проте, власником даної квартири є ОСОБА_1 , що не оспорюється відповідачем.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював дії щодо утримання свого майна, а саме 03.04.2018 року, визнаючи заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, уклав з КВП КМР «Міськводоканал» угоду №04.04.2018_4193 про погашення дебіторської заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до якої йому надано розстрочку на погашення заборгованості.
З розрахунку заборгованості вбачається, що у березні 2018 року відповідачем сплачено 2000,00 грн. у рахунок погашення заборгованості за надані послуги.
Проте, відповідач стверджує, що в угоді не його підпис.
Але, відповідач не ініціював проведення експертизи щодо встановлення справжності підпису у документі, не просив визнати недійсним, тому суд дані доводи відповідача залишає без розгляду через недоведеність доказами.
Щодо тверджень відповідача щоод невикористання послуг з постачання централізованого водопостачання та водовідведення суд зазначає наступне.
Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України України від 21.07.2005 № 630, передбачено порядок здійснення нарахувань за послугу з централізованого постачання гарячої води, в тому числі для приміщень які не оснащені вузлами розподільного обліку (далі по тексту - Правила № 630).
Відповідно до п. 11 правил № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку.
Враховуючи, що позивачем не надано документи на вузли розподільного обліку та свідоцтва про їх повірку нарахування за послугу з постачання гарячої води в його квартирі проводились як для приміщення, яке не оснащено індивідуальним засобом обліку гарячої води. У зв`язку з ненаданням показників індивідуальних засобів обліку гарячої води протягом тривалого часу нарахування за послугу з постачання гарячої води по квартирі позивача проводились згідно з показаннями будинкового засобу обліку як для квартири, яка не має квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири.
Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивачу було відомо дати наступної повірки при проведенні попередніх, він прострочив терміни проведення чергових повірок, у зв`язку з чим, заборгованість за послуги з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення здійснювалось за кількістю зареєстрованих у квартирі осіб.
Вирішуючи спір в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, суд виходить із того, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Враховуючи викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 1763,27 грн, інфляційні витрати у розмірі 10274,44 грн, 3% річних у розмірі 3022,14 грн.
Враховуючи все вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки в порушення вищезазначених правил відповідачем оплата за надані послуги не проводилась, в зв`язку з чим у боржника виникла заборгованість, яка підлягає стягненню разом з пенею, що утворилася за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, інфляційними втратами та 3% річних.
З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки ці висновки ґрунтуються на ретельному аналізу доказів, що є у матеріалах цивільної справи.
Згідно з п.5 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку виконавцю відповідних комунальних послуг.
Відповідно до п. 11 правил № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку.
Згідно п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар).
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до умов встановлених фактичних відносин з приводу житлово-комунальних послуг шляхом укладення договору, додаткових угод та відкриття особового рахунку, виданої розрахункової книжки абоненту відповідачу відкрито особовий рахунок, споживач зобов`язаний вносити своєчасно і в повному розмірі плату за надані житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Чинним законодавством статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, та правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором охоплюються дією саме цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).
Дії карантину спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» скасовані постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про скасування на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 30.06.2023 року.
Отже, беручи до уваги вищевказані положення постанов Кабінету Міністрів України, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року.
Крім того, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогами, що виникли до 02 квітня 2017 року.
Аналогічні висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року 903/602/24.
04.09.2025 року у зв`язку з набранням чинності Закону України № 4434-IX від 14.05.2025 року пункт 19 розділу виключено Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та відновлено перебіг строків позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем КП Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» заявлялась вимога про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення та абонентську плату за період з 01 липня 2017 року по 30 квітня 2025 року.
Враховуючи дію карантину з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року, та положення, що всі строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), КП Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» звернулось до суду своєчасно, а доводи аеляційної скарги з цього питання є необґрунтованими. 

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються тим, що відповідно до акту №3/270 дата дер повірки водомірного вузла обліку №181244557 23.05.2018 року, зазначено наступну дату повірки – 23.05.2022 року (а.с. 12). 
В призначену дату повторної повірки - 23.05.2022 року, остання не відбулась. Відповідачем не надано документи на вузли розподільного обліку та свідоцтва про їх повірку нарахування за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення та абонентську плату в його квартирі проводились як для приміщення, яке не оснащено індивідуальним засобом обліку води. У зв`язку з ненаданням показників індивідуальних засобів обліку гарячої води протягом тривалого часу нарахування за послугу з постачання гарячої води по квартирі позивача проводились згідно з показаннями будинкового засобу обліку як для квартири, яка не має квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири. Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивачу було відомо дати наступної повірки при проведенні попередніх, він прострочив терміни проведення чергових повірок, у зв`язку з чим, заборгованість за послуги з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення здійснювалось за кількістю зареєстрованих у квартирі осіб. 
Посилання відповідача на акт виконаних робіт з виконання вимірювань для метрологічної повірки від 11.06.2025 року, виданого ТОВ «Інжінірінг торг груп» та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-01006110625048, виданого ТОВ «ЕТАЛОН-АСП» від 11.06.2025 року є помилковим, оскільки ці документи складені в період, що виходить за межі позовних вимог (з 01 липня 2017 року по 30 квітня 2025 року).
Перевіряючи розрахунок пені, інфляційниї втрат та 3% річних, апеляційним судом встановлено, що він складений з урахуванням дії редакцій постанови Кабінету Міністрів України №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року та від 30.12.2023 року.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 13 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: