Дата документу 30.06.2026 
Справа № 334/7287/24
Провадження № 1-кп/334/359/26
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
30 червня 2026 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за № 12024082050001188 від 15.06.2024 року за звинуваченням
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в зміненому 06.04.2026 року обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду, такого змісту.
14 червня 2024 року, у невстановлений час доби, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту, достовірно розуміючи, що ОСОБА_8 , знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс останній не менш одного удару долонею правої руки в область обличчя, від отриманого удару ОСОБА_8 , втратила рівновагу, у зв`язку з чим при падінні вдарилась головою об підлогу. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 не менше одного удару правою ногою в область черевної порожнини.
Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , через короткий проміжок часу, ОСОБА_4 завдав ще один удар долонею правої руки в область обличчя ОСОБА_8 від якого остання впала зі стільця та підвівшись намагалась покинути приміщення квартири, з метою врятування життя та уникнення тяжких наслідків.
Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_8 у приміщенні тамбуру біля вищевказаної квартири та наніс не менш двох ударів долонею правої руки в область лівої частини обличчя ОСОБА_8 від яких остання знов втратила рівновагу та при падінні вдарилась головою.
Своїми злочинними діями, спрямованими на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 завдав ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з відкритим переломом кісток склепіння та основи мозкового черепа, з крововиливами під тверду і м`які мозкові оболонки, з розривом м`яких мозкових оболонок, з забоями головного мозку по нижній поверхні лобних часток, що ускладнилась вираженим набряком, вторинними крововиливами у головному мозку, від якого остання померла на місці події.
За версією слідства, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину винуватим себе не визнав та пояснив, що за вказаних вище обставин він умисно тяжких тілесних ушкоджень потерпілій не завдавав та дій, зазначених в обвинувальному акті, внаслідок яких сталася смерть потерпілої, не вчиняв.
Висловлюючи позицію з приводу висунутого обвинувачення зазначив, що14 червня 2024 року вранці прийшов до ОСОБА_9 , на той час він мешкав з цивільною дружиною ОСОБА_10 по бул.Бельфорському, домовились з ним про підробіток і розійшлись. Пізніше знову зустрілись з ОСОБА_11 біля його будинку, сиділи на лавочці, з нами була його цивільна дружина ОСОБА_12 та її подруга ОСОБА_13 . Потім зайшли в магазин, скупились та пішли до ОСОБА_11 в квартиру випити та відпочити. Потім прийшов брат ОСОБА_12 з другом, о котрій годині не пам`ятає, сиділи випивали, конфліктів не було. У ОСОБА_14 була з собою собака, у квартирі ще було три кота. Ми вживали спиртні напої, одну пляшку ми випили точно. Вони були набагато більше в стані сп`яніння ніж я. Юля падала багато разів самостійно без допомоги, вважає через те, що вона приймає антидепресанти. Стояла між столом та плитою і просто рівно обличчям вниз впала, навіть не ставлячи руки перед собою. ОСОБА_15 , трохи вже напідпитку, почав щось до цієї ОСОБА_16 залицятись чи що, не зрозуміло було. У ОСОБА_11 був інтерес до ОСОБА_16 сексуального характеру, хоча там була його цивільна дружина. Я так розумію, це було не вперше, бо до цього мені ОСОБА_17 розповідала, що вона їх одного разу застукала на ліжку. ОСОБА_11 почав приставати до ОСОБА_16 , вона його відштовхнула і все. Трошина в це не втручалась, але її невдоволення було видно. ОСОБА_11 виходив з ОСОБА_18 в тамбур. Потім ОСОБА_19 сказала, що ОСОБА_13 нібито вдарилась там, в неї на затилку була ранка, крові не було. Я перепитав у ОСОБА_20 , той сказав щось типу "набридла". Свідки сусіди, казали, що чули крики, що жінка казала " ОСОБА_11 , тільки не бий". Там два було ОСОБА_11 , але мене ніхто не називав ОСОБА_11 , мене називали "тезка". Про конфлікт в коридорі я лише чув, не бачив, ОСОБА_17 це бачила. Потім ми домовились, що я залишаюсь в них на ніч і зранку йдемо на підробіток. Я ліг на диван та заснув, вони ще продовжували сидіти випивати. Коли прокинувся, брата ОСОБА_21 та його друга вже не було, було вже десь після 22 години. ОСОБА_22 лежала спершись ліктем на мийку в зігнутому положенні, я подумав, що вона знову впала, як до цього неодноразово падала. Пішов до туалету, потім вийшов, потерпіла не подавала ніяких ознак, лежала в тому ж положенні, мені це здалось дивним. Трошина та ОСОБА_20 спали в кімнаті. Розбудив їх та сказав, що з їх подругою щось не так. Трошина і ОСОБА_20 зробили здивований вид і нічого не сказали. Мій телефон був вимкнений, з чужого телефону я не став дзвонити в швидку. Я сказав ОСОБА_20 і Трошиній викликати швидку та поліцію. Клехо спочатку сказав типу давайте, але я піду звідси. Я сказав як ти підеш, якщо це твоя квартира. Вони обдумали і зробили пропозицію її винести і зробити вигляд типу вона там десь упала. Я сказав не треба цього робити. Ми покурили я знову сказав викликайте швидку. Вони знову попросили допомогти винести тіло, бо вони не зможуть самі. Я вирішив піти, бо я не хотів залишатись там і допомогати їм. В поліцію мені не дуже хотілось йти, бо я був тоді в сзч нібито і напідпитку. Я думав, що коли я піду, вони викличуть поліцію, бо самі не зможуть винести тіло. До останнього моменту я думав, що вона просто впала, бо вона була дуже п`яна, вона дуже багато випила. Коли я засинав, собака ОСОБА_16 була, коли прокинувся не було. Я взяв рюкзак і пішов з квартири. Близько до комендантської години пішов до похресника додому, але той не відчинив, залишився ночувати в сараї. Зранку зустрів Трошину, сказав, що в рюкзаку не знайшов своїх ключів та паспорту. Трощина сказала, що паспорт в них у квартирі, а її телефон випадково забрав її брат. Я гадав, що може він і ключі мої так прихватив із собою, і ми поїхали до нього додому. Я спитав у Трошиної куди вони поділи тіло, вона сказала, що викинули на вулицю.  ОСОБА_12 просила не говорити про те, що трапилось вночі, пішли до магазину купили горілку та сигарети, вживали алкоголь, згодом приїхали працівники поліції і нас забрали.
Також доповнив, що з потерпілою ОСОБА_23 до події ніяких стосунків ніяких не мав, бачились декілька разів у Клехо. В той день ніяких конфліктів не було, можливо якийсь дріб`язкового приводу, словесний, швидкоплинний на фоні собаки : На дивані на якому я спав сиділа ОСОБА_22 з собачкою, коли вона відпускала собачку, вона бігла до мене, лащилась, а коли ОСОБА_22 держала її на руках, та гавкала. Але конфлікту в нас на цьому грунті не було. Потерпілій не наносив тілесні ушкодження, не може бути такого, що він це робив та не пам`ятає цього. Ніколи не бив жінок, в якому б стані не перебував. Слідчому повідомляв, що потерпіла дуже часто падала сама. Зі слів слідчого, свідки кажуть, що це я її бив, точніше, один свідок сказав, інші підхопили цю версію. А каже свідок, який, на мою думку, повинен бути головним підозрюваним. Пішов з квартири, тому що не хотів допомагати їм виносити ОСОБА_24 на вулицю, сидіти на це дивитися також не хотів, вийшов та пішов. Вважає, що доказів його винуватості стороною обвинувачення не надано і їх не може бути. Все базується на показах свідків, ніяких слідів на ньому не знайшли, якщо б я бив потерпілу, на мені б залишились якісь сліди. Просив виправдати його за недоведеністю винуватості у злочині, якого він не вчиняв.
Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_4 , вчинено обвинуваченим ,виходячи з такого.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовуєтьс я з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Як випливає із ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні його громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.
Обов`язком суду є забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені конституційні гарантії поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".
Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.(далі - Конвенція).
Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.
З наведеного витікає, що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.
У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).
Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.
Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у п.54 рішення від 06.12.2007 р.у справі «Козинець проти України», та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду ,висловлене у постанові від 04.07.2018 р.у справі № 688/788/15-к провадження № 51-597км17.
Судовий вирок, який проголошується ім`ям держави, має бути законним, обгрунтованим і справедливим.
У правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається звинувачувальний ухил, по суті якого кожен, хто з`явився перед судом, має бути визнаний винуватим.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійснені правосуддя» визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.
За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду має бути законним і обгрунтованим тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Згідно ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253) (Постанова Верховного Суду від 09.09.2020р. по справі №761/28347/15).
При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 02.03.2021р. у справі №750/5469/18, для додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який сумнів у версії обвинувачення був спростований фактами, встановленими на підставі доказів, і єдиною версією, якою безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у пред`явленому обвинуваченні. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.09.2020р. у справі №600/1143/16.
Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відтак, предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона зобов`язана доводити перед судом.
Як правило, чим тяжчим є злочин, тим суворіше суд повинен дотримуватись стандарту доведеності вини під час ухвалення вироку.
Як наголошувала сторона захисту, під час змагального процесу сторона обвинувачення не надала жодного прямого доказу, який би за стандартом доказування викривав саме ОСОБА_4 , як особу, що вчинила вказаний вище злочин. Також сторона обвинувачення не спростувала фактами ту версію подій, яку послідовно висловлював обвинувачений та не надала розумних пояснень тим фактичним обставинам, які суперечать версії обвинувачення та свідчать про можливість іншої версії інкримінованої обвинуваченому події.
Висновку про недоведеність, що кримінальне правопорушення за ч.2 ст.121 КК України вчинено обвинуваченим, суд дійшов, виходячи з такого.
Згідно ч.1 ст.2 КК України, єдиною підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Стаття 121 частина 2 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження ,тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння ,що спричинило смерть потерпілого.
Об`єктивна сторона тілесного ушкодження характеризується діянням або бездіяльністю у вигляді посягання на здоров`я іншої людини, наслідком у виді спричинення тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між діянням(бездіяльністю) та наслідком.
З суб`єктивної сторони тілесне ушкодження за ст.121 КК України є умисним злочином.
На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, сторона обвинувачення посилалася на безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, а саме протоколи слідчих та процесуальних дій, показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 висновки експертиз.
Так, за повідомленням від гр. ОСОБА_25 , яке надійшло 15.06.2024 о 5 годині 32 хвилини до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про те, що біля будинку 13 по бульвару Бельфорському у м. Запоріжжя лежить людина (заявник вважає, що людина вистрибнула з будинку), внесено відомості до ЄО за № 15691 від 15.06.2024 р.(а.с.63. т.1).
Згідно протоколу огляду місця події від 15.06.2024, було оглянуто прибудинкову територію біля буд.13 бул. Бельфорський у м.Запоріжжя. Під час огляду було виявлено труп жінки, особу якої встановлено: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . DVD диск з матеріалами відеозапису, зафіксованому під час проведення огляду місця події від 15.06.2024.
був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с.65-75, т.1). 
Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024082050001188 відомості про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією за ч.2 ст.121 КК України внесені до ЄРДР 15.06.2024 за повідомленням про те, що біля будинку АДРЕСА_3 виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з численними ушкодженнями голови та тулуба, від яких остання померла (а.с.60, т.1). 
Також згідно протоколу огляду місця події від 15.06.2024, було оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 . Під час огляду було виявлено та вилучено сліди нашарування речовини бурого кольору із підлоги тамбуру, на кутовій стільниці, зі стіни над диваном у приміщенні зали, на ламінатному покритті біля батареї у приміщенні зали, слідів папілярних узорів (а.с.91-111, т.1).
За протоколом огляду трупу від 15.06.2024 (а.с.114-118, т.1), відповідно до якого було оглянуто труп жіночої статі та встановлені наступні ушкодження:
на верхньому повіці правого ока є рожево-синюшний синець невизначеної форми розмірами 5,5x2 см. У ділянці навколо лівого ока є багрово-синюшний синець місцями з рожевим відтінком з нечіткими контурами розмірами 6x4 см, на слизовій оболонці верхньої губи зліва (від серединної лінії) до лівого кута рота в слизовій є багрово-синюшний зливний крововилив на ділянці розмірами 4x1 см. На його фоні (в проекції 1 зуба зліва на верхній щелепі) є рана з нерівними просоченими кров`ю краями, гострокутними кінцями, розмірами 0,8x0.2x0,2 см. У лівій щічній ділянці, розповсюджуючись на ділянку підборіддя зліва та на ліву бічну поверхню шиї виявлений розлитий багрово-синюшний синець невизначеної форми, розмірами 11x9 см. У потиличній ділянці зліва (на відстані 5 см вгору від зовнішніх відділів великого потиличного горба, від серединної лінії та вліво від неї) виявлена лінійна рана, яка орієнтована на 5 та 11 годин умовного циферблату годиннику, розмірами 1,6x0,2x0,3 см. На лівій вушній раковині у середній та верхній третинах є багрово-синюшний синець, розмірами 4x3 см. М`які тканини тут трохи набряклі.
На зовнішній поверхні правого плеча у верхній та середній третинах, на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, на внутрішній поверхні правого плеча у нижній третині є 4 багрово-синюшних синця розмірами 6x4 см, 4x2 см, 3x2 см, 4x2,5 см. На задній поверхні правої кисті (від головок 2-4 п`ясних кісток до серединних фаланг 2-3 пальця та нігтьової фаланги 4-го пальця правої кисті), а також на зовнішній поверхні правої кисті (проекція п`ясно-фалангового суглобу 2 пальця) є переривчасті багрово-синюшні синці на ділянках розмірами 9x6 см та 5x4 см. На задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя у нижній третині є 2 групи переривчастих рожево-синюшних синців, місцями з коричнюватим відтінком на ділянках розмірами 9x7 см та 9x5 см, на задній поверхні лівої кисті (на рівні 5 п`ясно-фалангового суглобу, на рівні 1 та 2 п`ясних кісток, між 2 та 3 пальцями лівої кисті є 4 багрово-синюшних синця розмірами 3x2 см, 2x1 см, 2.5x1,5 см, 1,5x1 см.
На рівні верхніх квадрантів лівої молочної залози, на передній черевній стінці зліва у нижній третині, на рівні гребеню лівої здухвинної кістки по передній пахвовій лінії є 4 синюшно-сірих синця з нечіткими контурами розмірами 3,5x2, 2,5x2 см, 1x0,8 см, 0,8x0,5 см, на лівій бічній поверхні тазу (між пахвовими лініями) є 2 переривчастих сіро-коричневих синця з чіткими жовтуватими контурами, розмірами 3x2 см та 6x4 см, на внутрішній поверхні правого стегна у середній третині є багрово-синюшний синець розмірами 5x4 см. На передній поверхні колінних суглобів є групи переривчастих рожево-синюшних синців на ділянках розмірами: справа - 11x8 см, зліва - 9x7 см. На їх фоні по передній поверхні правого колінного суглобу є 3 ледь помітних садна з сірувато-бурим підсохлим дном, розмірами по 0,8x0,5 см. Епідерміс тут відшарований у різних напрямках (у нижніх відділах згори вниз, зліва направо; у верхніх - справа наліво, знизу вгору). На верхній поверхні стоп є переривчасті синюшно-багрові синці на ділянках розмірами зліва 11x8 см, справа - 9x7 см. На задній поверхні тулуба зліва (між лівою задньою пахвовою лінією та лівою біляхребтовою лінією, в проекції 6-12 ребер є переривчасте садно на ділянці розмірами 21x7 см. На його фоні проглядаються більш глибокі садна та внутрішньошкірні крововиливи у вигляді смуг, переважно більшість яких проходить згори вниз, зліва направо на відстані 0,6 см одна від одної. Частина саден (зовнішні ліві відділи) направлені згори вниз, справа наліво.
Будь-яких змін ушкоджень та змін при зовнішньому дослідженні трупа не виявлено.
Згідно з висновком експерта №3344 від 14.08.2024 року за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.124-131, т1), смерть останньої настала від відкритої черепно-мозкової травми з відкритим переломом кісток склепіння та основи мозкового черепа, з крововиливами під тверду і м`які мозкові оболонки, з розривом м`яких мозкових оболонок, з забоями головного мозку по нижній поверхні лобних часток, що ускладнилась вираженим набряком, вторинними крововиливами у головному мозку.
При експертизі трупа ОСОБА_8 були виявлені наступні ушкодження:
- відкрита черепно-мозкова травма - відкритий перелом кісток склепіння та основи черепу; крововилив під твердою мозковою оболонкою на рівні лівої тім`яної та лівої скроневої кісток, з заходом у ліву середню мозкову ямку, у передню мозкову ямку, загальним об`ємом 10 см?; крововиливи під м`які мозкові оболонки по всіх поверхнях мозку, їх розрив, забої головного мозку по нижній поверхні лобних часток; множинні синці на голові; крововилив у слизову оболонку, рана на нижній губі зліва; рана з крововиливом у потиличній ділянці зліва; крововиливи у м`яких тканинах голови;
- синці на правій верхній кінцівці, на задній поверхні лівої кисті; синці та садна на нижніх кінцівках, на рівні верхніх квадрантів лівої молочної залози, на передній черевній стінці зліва у нижній третині, на рівні гребня лівої здухвинної кістки по передній пахвовій лінії, на задній поверхні тулуба зліва, крововиливи у передню черевну стінку, у ободову кишку;
- синці на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, на лівій бічній поверхні тазу (між пахвовими лініями).
Всі ушкодження утворились незадовго до настання смерті за механізмом тупої травми у відносно коротких проміжок часу. Рана у потиличній ділянці зліва «утворилася від дії предмета, який має в структурі травмуючої частини добре виражене ребро, можливо з ріжучим компонентом. ... Слідів сполук заліза на стінках та по краях рани не виявлено».
Відкрита черепно-мозкова травма утворилась від не менше ніж 7 ударних травматичних дій у голову, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Синці на правій верхній кінцівці, на задній поверхні лівої кисті; синці та садна на нижніх кінцівках, на рівні верхніх квадрантів лівої молочної залози, на передній черевній стінці зліва у нижній третині, на рівні гребня лівої здухвинної кістки по передній пахвовій лінії, на задній поверхні тулуба зліва, крововиливи у передню черевну стінку, у ободову кишку виникли внаслідок ударних травматичних дій та дій з дотичним компонентом тупим твердим предметом (предметами) у вказані ділянки, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Синці на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, на лівій бічній поверхні тазу (між пахвовими лініями) утворились за 3-5 діб до настання смерті від ударних травматичних дій тупим твердим предметом (предметами) у вказані ділянки, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Не виключається можливість утворення всіх тілесних ушкоджень при ударах руками, обутими ногами або іншими тупими предметами.
Кожне з ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_8 окремо є доступним для заподіяння власною рукою. Однак, враховуючи велику кількість, характеристики, механізм утворення, локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , вважаю, що весь комплекс тілесних ушкоджень не міг утворитись власноруч. При експертизі трупа виявлені синці на задній поверхні кистей. Ці ушкодження вважаються такими, що притаманні для боротьби і самозахисту.
Всі ушкодження у ОСОБА_8 утворились з дотриманням єдиної умови - ушкоджені частини тіла повинні були бути доступними для нанесення ушкоджень. Не виключається можливість утворення частини ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_8 , за обставин, викладених у протоколах допиту свідків.
Садна на спині у ОСОБА_8 могли утворитись як незадовго до настання смерті, так і у ранньому періоді після смерті від переміщення (волочіння) трупа.
Враховуючи масивність, характер, важкість травми, можна зробити висновок про те, що після отримання ушкоджень, ОСОБА_8 могла здійснювати активні дії продовж певного періоду часу, який вимірюється десятками хвилин-годинами (по мірі розвитку набряку мозку), за однієї умови - після отримання ушкоджень не настала втрата свідомості. Після отримання ушкоджень, ОСОБА_8 могла здійснювати активні дії продовж значного (необмеженого) періоду часу.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 були виявлені морфологічні ознаки хронічної алкогольної інтоксикації - жирова дистрофія печінки, ліпопанкреасклероз, енцефалопатія, кардіоміопатія. Ушкоджень на рівні статевих органів та вихідника не виявлено, наявність сперматозоїдів не встановлена.
При судово-токсикологічному дослідженні крові та частин внутрішніх органів (шлунка та кишківника з вістом, нирки) трупа ОСОБА_8 виявлено: в крові - етиловий спирт у концентрації 2,7 проміле. Не виявлено: в крові - метилового, пропілових, бутилових, амілових спиртів; у шлунку та кишківнику з вмістом, в нирці: похідних барбітурової кислоти, похідних фенотіазину, похідних 1,4-бензодіазепіну, похідних піразолону, ноксирону, імізину, морфіну, кодеїну, діоніну, героїну, гідрокодону, папаверину, промедолу, стрихніну, атропіну, гіосціаміну, скополаміну, кокаїну, пахікарпину, анабазину, нікотину, кофеїну, парацетамолу, ефедрину, ефедрону, димедролу, похідних саліцилової та бензойної кислот. Вказана концентрація етилового спирту в крові у живих осіб, зазвичай, викликає сильне алкогольне сп`яніння.
При судово-імунологічному дослідженні встановлено, що кров від трупа ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 334, смерть ОСОБА_8 сталася ІНФОРМАЦІЯ_4 , причиною смерті є відкритий перелом основи та склепіння черепа (а.с.132, т.1).
Відповідно до відтвореного в судовому засіданні відеозапису до протоколу слідчого експерименту від 15.06.2024 за участю свідка ОСОБА_32 , останній пояснив, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 підвівся та вдарив долонею руки ОСОБА_8 , а саме в область лівої частини обличчя та голови, від вказаного удару остання впала на підлогу. Далі ОСОБА_4 , наніс ОСОБА_8 не менше одного удару правою ногою в область черевної порожнини. До вказаного конфлікту та бійки, ще мав місце удар спричинений ОСОБА_8 , коли остання сиділа на дивані приміщення кухні, від якого ОСОБА_8 впала на підлогу. В подальшому після удару в живіт ОСОБА_8 , піднявшись з підлоги почала бігти в напрямку виходу з квартири, а саме у приміщенні тамбуру, підозрюваний ОСОБА_4 побіг за нею та через короткий проміжок часу свідок почув ще один звук схожий на звук удару по обличчю. Далі, свідок ОСОБА_33 направився до приміщення тамбуру вказаної квартири, де виявив як ОСОБА_4 стоїть обличчям то ОСОБА_8 , яка на той момент була розташована спиною до стіни та бетонного виступу. В цей момент ОСОБА_4 наніс ще один удар в область правої частини обличчя ОСОБА_8 , від якого вона по інерції вдарилась лівою частиною голови об стіну та бетонний виступ стіни приміщення тамбуру.
Далі, свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_26 почали розбороняти ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , в цей момент останній завдав ще один аналогічний удар ОСОБА_8 в область правої сторони обличчя від якого вона знов по інерції вдарилась лівою частиною голови об металевий щіток лічильників. Удари у приміщенні тамбуру спричиненні ОСОБА_4 були завдані долонею лівої руки та за результатом ударів ОСОБА_8 отримала ушкодження потилиці.
Допитати свідка ОСОБА_33 в судовому засіданні виявилось неможливим, оскільки останній 12.09.2024 року загинув, в ході виконання бойового завдання на північно-східній околиці Водяного Донецької області, що підтверджується сповіщенням командира військової
частини НОМЕР_1 та лікарським свідоцтвом про смерть № 308 від 01.04.20025року (а.с.138-146, т.3). 
Відповідно до відтвореного в судовому засіданні відеозапису до протоколу слідчого експерименту від 16.06.2024 за участю свідка ОСОБА_26 , остання пояснила, що 14.06.2024 вона, її подруга ОСОБА_13 , прізвища її не знає, ОСОБА_15 та ОСОБА_11 «тезка» випивали у квартирі, де вони мешкають разом з ОСОБА_20 . Все було добре. Потім прийшли її брат з другом ОСОБА_34 , трохи посиділи і вони пішли. Вона їх провела, віддала недопиту пляшку горілки, закрила за ними клітку на сходах. Між ОСОБА_35 та ОСОБА_18 стався невеликий конфлікт, здається за собачку. В ході даного конфлікту ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_8 , але вона не бачила момент удару, а тільки чула його, так як на цей момент стояла біля кухонної панелі та готувала страву. Потім пішла спати, вони залишились утрьох. Вночі її розбудив ОСОБА_36 , сказав, що з ОСОБА_37 щось не так. ОСОБА_22 лежала на підлозі біля мийки. Вона подумала, що та спить, і сама лягла дальше спати. Коли прокинулась пізніше, ОСОБА_22 так і лежала на тому ж місці. Вона почала будити ОСОБА_20 , сказала, що ОСОБА_22 або п`яна або мертва. ОСОБА_36 зібрав свої речі , сказав викликайте кого хочете, і пішов (а.с. 164-169, т.1).
У своїх показах, наданих свідком ОСОБА_26 у судовому засіданні, остання повідомила суду, що ця подія була влітку, напевно в червні. Пройшло напевно вже 2 роки. Я проживала разом з ОСОБА_38 , нині покійний, загинув на війні, за адресою АДРЕСА_3 . Проживали майже рік. Відносини в нас були нормальні. Клехо спиртні напої вживав, конфліктів між нами не було, він дуже спокійний, руку на мене не підіймав, я взагалі не бачила, щоб він підіймав на когось руку. З ОСОБА_39 ми вчились разом в школі, до подій ми спілкувались приблизно рік. Ми з нею зустрічались, випивали. Клехо знав ОСОБА_40 , вона часто була в нас в гостях. Відносини в них були нормальні. В той день ОСОБА_22 була в мене, спочатку пили чай, потім трошки випили, потім прийшов ОСОБА_11 з другом ( ОСОБА_41 ). Ми з ними продовжили пити. ОСОБА_36 з ОСОБА_37 бачились у нас в гостях до цього декілька раз. нічого поганого між ними не було. Юля була з собакою. Ми випивали, я готувала їсти, ОСОБА_22 мені допомогала. Потім ОСОБА_22 залишилась на ніч. Я пішла спати, потім прийшов ОСОБА_20 . Юля і ОСОБА_36 залишились самі в кімнаті. Перед цим приходив мій брат і його друг, не пам`ятаю його. Ми з ними також випили. Вони потім пішли. Ми залишились в чотирьох. Конфліктів не було, ми спокійно сиділи. Був маленький конфлікт між ОСОБА_41 і ОСОБА_37 за собачку. Конфлікт був словесний, ударів не було. Вночі зайшов ОСОБА_36 розбудив мене. Ми вийшли на кухню, ОСОБА_22 лежала там, я доторкнулась до неї, а вона була холодна. Я розбудила ОСОБА_20 . ОСОБА_36 почав збиратись уходити. Я злякалась за ОСОБА_20 , що його можуть посадити, і ми з ним винесли тіло на вулицю. На ранок я поїхала до брата, бо він випадково забрав мій телефон. Там зустріла ОСОБА_42 і ОСОБА_43 . Ми не обговорювали нічого, я не пам`ятаю. Тілесних ушкоджень я на ОСОБА_16 не бачила. Тіло ми виносили в темноті. Ніхто нікого не бив, ОСОБА_36 лише відштовхнув ОСОБА_40 , вона присіла на диван. ОСОБА_43 знала на той час приблизно рік. Ніколи не бачила його агресивним. Юля лежала рівно, голова була трошки під столом. Ми винесли тіло і разом з ним капці, сумку напевно також, я вже не пам`ятаю. Де ділась собачка я не знаю. 
Також доповнила, що взуття ОСОБА_16 напевно виносила я. ОСОБА_11 про те, що треба виносити тіло сказала я, і ми вдвох вирішили виносити. На похованні ОСОБА_16 мене не було, я не знала коли вони відбудуться. Ми з ОСОБА_37 спочатку вдвох пили, випили пляшку 0.5 л, перед цим вона якісь таблетки пила. Потім прийшли ОСОБА_20 і ОСОБА_36 і ми продовжили пити. Всі меблі, речі як стояли, так і стояли. Коли ми несли тіло вона не ударялась, ми несли обережно. На спину чи на живіт поклали я не знаю, було темно. На той час коли я уходила спати, ОСОБА_22 була нормальна, адекватна. ОСОБА_44 були в неї зчесані, бо вона впала за декілька діб до цієї події. 
За висновком експертної комісії №1511/к від 04.09.2024 року (а.с.146-160, т.1) за результатами проведення судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_8 , 1973 р.н. судово-медична комісія прийшла до наступних підсумків:
Всі тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого предмета (предметів). При медико-криміналістичному дослідженні (Акт № 126 від 28.06.2024р.) встановлено, що рана у потиличній ділянці зліва «утворилася від дії предмета, який має в структурі травмуючої частини добре виражене ребро, можливо з ріжучим компонентом». 
Відомості, викладені свідком ОСОБА_26 у протоколі допиту та слідчого експерименту, не містять у собі конкретних даних про механізм спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, що не дозволяє проаналізувати їх з судово-медичної точки зору.
За даними з протоколу допиту свідка ОСОБА_33 та проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_33 , зважаючи на принциповий збіг характером травмуючого предмета (прояви тупої травми), локалізацією та кількістю травматичних впливів (неодноразові травматичні впливи в ділянку голови (переважно обличчя) та живота, неодноразові падіння на площину (одночасно можуть травмуватися всі ділянки тіла у площі контакту) та удари об тупі предмети (у тому числі, виступ у вигляді ребра)) не можна виключити можливість утворення тілесних ушкоджень за механізмом, на який вказує свідок під час допитів та слідчих експериментів. 
Черепно-мозкова травма, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті утворилася за інерційний механізмом, тобто внаслідок удару задньою поверхнею голови об тупу пласку переважаючу поверхню із утворенням тілесних ушкоджень в зоні «удару» - задня частина голови та «протиудару» - лобні частки головного мозку. Дана травма могла виникнути внаслідок падіння, як із попереднім прискоренням, так і без нього, за умови розвитку достатньої величини кінетичної енергії та є характерною для падіння із положення стоячі на опорну поверхню.
Внаслідок травматичних впливів у ліву бічну поверхню голови та обличчя могли утворитися тілесні ушкодження які локалізуються у даних ділянках - «На слизовій оболонці верхньої губи зліва (від серединної лінії до лівого кута рота) є багрово-синюшний зливний крововилив. На його фоні (в проекції 1 зуба зліва на верхній щелепі) є рана з нерівними, просоченими кров`ю краями, гострокутними кінцями. У лівій щічній ділянці, розповсюджуючись на ділянку підборіддя зліва і на ліву бічну поверхню шиї. є розлитий багрово-синюшний синець. На лівій вушній раковині (середня, верхня третини) є багрово-синюшний синець».
Морфологічні характеристики тілесних ушкоджень (у тому числі черепно мозкова травма, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень) не відповідають можливості утворення в термін 1-2 доби до настання смерті, та виникли приблизно за кілька десятків хвилин - годин до настання смерті.
Можливість утворення черепно-мозкової травми, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від травматичних вплив долонями рук чи кулаками - виключається.
Також в судовому засіданні був допитний свідок ОСОБА_27 , який пояснив суду, що він із ОСОБА_45 приїхали в гості до сестри ОСОБА_21 . Вона проживала тоді з ОСОБА_11 в квартирі його матері, його напевно вже вбили на війні. Там був ще один хлопець на ім`я ОСОБА_11 і одна дівчина. Ми приїхали, випили по три чарки і з ОСОБА_46 поїхали, бо в них там своя компанія була. Вони вже всі були "хороші", тому ми випили пляшку на всіх і поїхали. Це було роки 2 назад, місяць, пору року не пам`ятаю, це було вдень, ще світло, можливо в обід. Сестра жила з ОСОБА_11 більше ніж півроку - рік. Відносини у них були нормальні, конфліктів не було, ОСОБА_11 ніколи не сварився. Сестра спокійна, вона старше за ОСОБА_11 . Спиртні напої бувало вживали. Коли ми їхали в гості ми не знали, що в них ще є гості. Вони вже розпивали спиртні напої, а ми з собою взяли ще пляшку. Поки випивали ніхто не сварився. У ОСОБА_11 було три кішки. Собаку не бачив. Гостей було звати ОСОБА_11 , а дівчину не пам`ятаю. Ми просиділи десь пів години і все. В них була своя компанія, вони же були напідпитку, ми і поїхали. При мені жодних конфліктів, ударів, не було. Я не бачив. Про смерть дівчини дізнався вже в райвідділку. Про конфлікт мені відомо лише зі слів сестри. Обвинувачений вів себе нормально. Поліція забрала нас під вечір, бо ми в райвідділку ночували. В цей день ми випивали з ОСОБА_47 . Коли давали покази в поліції були у стані алкогольного сп`яніння. Покази свої не читав, нас забрали, я не брав окуляри, не міг читати. Слідчий проголошував мені мої пояснення і після цього я підписав. Я смутно пам`ятаю як давав пояснення. Що знав, те й казав. 
Свідок: ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого раніше ніколи не бачив. Мені зателефонував ОСОБА_17 , запропонував поїхати до його сестри випити. Ми приїхали в гості до його сестри. Це було ніби в минулому році. З Трошиним товаришуємо давно, про те, що у нього є сестра знав, з ким і де мешкає теж знав. ОСОБА_9 самого я не знав, квартира була ОСОБА_11 . Коли приїхали, ОСОБА_11 з ОСОБА_19 не могли спочатку знайти ключі від решітки. Хто нас запускав не пам`ятаю. Коли зайшли до квартири, там були ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , обвинувачений і дівчина якась. Вони вже були сильно п`яні. Нічого не відбувалось. Ми сіли втрьох за стіл, ОСОБА_48 і ОСОБА_49 . ОСОБА_11 спав. Ми випили по три чарки, закусили. Вони там всі молоді, п`яні, я запропонував ОСОБА_50 іти звідти. Мені якось незручно було. ОСОБА_22 вийшла і впала за дверями, ОСОБА_19 позвала ОСОБА_11 і вони з ОСОБА_11 її занесли і все. Виходила вона сама, дуже п`яна. Наступного дня про ці події я не спілкувався. Клехо знаю дуже мало, раз або два бачив його. Я не знаю чому ОСОБА_22 падала, чому вона виходила. Між ОСОБА_37 і кимось з компанії конфліктів я не бачив. Собачку ніби бачив. В мене є контузія, я нічого не пам`ятаю. Собачка ніби на дивані була, я не пам`ятаю. але точно була. Невелика така. Як ОСОБА_40 занесли на ній нічого не було, ні крові, ні інших слідів. Її поклали на підлогу головою до умивальника. ОСОБА_11 (обвинувачений) дрімав на дивані, разом з собачкою.
Також доповнив, що ОСОБА_22 була спочатку на дивані з ОСОБА_11 . Потім пішла, куди - не знаю, вийшла за межі квартири. Як падала не бачив. Як відкрили двері вона вже лежала на полу в під`їзді, біля дверей сусідів. Обвинувачений не пив, лежав. ОСОБА_11 також не пив, лежав в іншій кімнаті. Юля ніби з нами не пила. Була на дивані біля обвинуваченого з собакою. Піднялась з дивану сама і пішла на вихід з квартири. Двері квартири були відкриті. Коли ми виходили з квартири на коридор я уваги не звернув. Нас допитували на наступний або через день. Я не був у стані алкогольного сп`яніння. Мене перевіряли на детекторі брехні.
Свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений - його хрещений. Я мешкаю один наразі, на момент подій я проживав з цією ж адресою, також один. В ту ніч ніхто до мене не приходив. Біля будинку є сарай, але він в аварійному стані. Хрещений завжди дзвонив мені коли приходив. Він добрий, не агресивний, з гумором. На мою думку він не міг когось вбити. Не було таких випадків, щоб хрещений прийшов до мене і я його не пустив. В ту ніч він до мене не приходив. Про те, що його звинувачують, я дізнався від поліцейських, коли вони прийшли мене допитувати. До тих подій я бачив його в останнє за тиждень. До цих подій мій хрещений був військовий. Коли він воював ми не часто бачились, він дзвонив на вайбер. Агресії від нього не було ні до мене, ні до інших при мені. В нього була родина, але вони розлучилися з дружиною. 
Свідок ОСОБА_52 в судовому засіданні пояснила, що її квартира знаходиться навпроти квартири АДРЕСА_2 . В той день я чула стуки, нецензурну лексику. Чула як тарабанили в двері. Потім вийшов сусід ОСОБА_11 , каже "я загубив ключі", він був з якоюсь жінкою, худощава з чорним волоссям. Я подумала, що це хазяйка квартири, бо вона виглядає так же, і пішов шукати ключі. І вже на наступний день зранку дізнались, що в нас в дворі знайшли труп. В квартирі АДРЕСА_4 жила жіночка і її син. Її син не дуже благополучний. Більше нікого не знаю. В той день окрім вищевказаних людей я більше нікого не бачила і нічого не чула.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 повідомила суду, що був вихідний день, я на роботу виходжу дуже рано, на початку 6 години ранку. Йшла на зупинку, побачила, що під балконами лежало тіло. Я не підходила близько. Подзвонила на 102 повідомила. Мені сказали залишайтесь там, я сказала, що не можу, бо мені на 5:20 на маршрутку. Вийшла потім жінка з будинку. Я її підізвала, щоб вона побачила і залишилась. Мене здивувало, що тіло дуже рівно лежало. Це було влітку, рік не пам`ятаю, або минуле або позаминуле літо. Номер будинку Бельфорський 13, я там поряд живу. До тіла я не підходила. Яка була погода не пам`ятаю, здається в мене в руках був зонт. 
Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого вперше бачу. Пам`ятаю, що це була п`ятниця, був дуже втомлений, прийшов десь о 16-17. Я проживав по сусідству з ОСОБА_20 . В нас знаходиться три квартири за решіткою. За решіткою було дві людини, один був у формі. Я запитав ви до кого, вони сказали, що до ОСОБА_11 . У ОСОБА_11 часто були гості, я навіть не звертав уваги. ОСОБА_11 сказав, щоб пустив їх. Все. Я пішов до квартири, на ранок до мене прийшов слідчий і я дізнався, що трапилось. Рік був 2024, проживаю по сусідству з ОСОБА_20 з 2022 року. ОСОБА_11 вів асоціальний спосіб життя. Зі слів мами ОСОБА_20 , він зловживав спиртними напоями. За 2-3 місяці до цих подій приблизно в Клехо з`явилась дівчина ОСОБА_12 . Відносини між ними не знаю, які були. Будь-які крики або шум не чув, ми вже звикли до цього. Я зайшов в квартиру і до ранку не виходив. Більше нікого не бачив. Тіло загиблої бачив, коли мене покликали як понятого. Раніше я цю жінку не бачив, спочатку подумав, що це ОСОБА_19 . Будь-які сліди в тамбурі я не бачив, або ж не звернув уваги. 
Згідно Висновку експерта №2151 від 17.07.2024 року (а.с. 190-192, т.1) за результатами проведення судово-медичної експертизи чотирьох марлевих тампонів зі змивами, вилучених з місця події судово-медичний експерт прийшов до наступних підсумків:
Кров від трупа ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н.
При дослідженні марлевих тампонів зі змивами: «з бетонного покриття підлоги в приміщенні другого поверху під`їзду перед входом до квартири АДРЕСА_4 » (об`єкт № 1), «з стіни над диваном в приміщенні зали» (об`єкт № 3), вилучених з місця події, встановлена наявність крові людини, при визначенні групової належності якої та виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, в тому числі від потерпілої ОСОБА_8 . Домішка крові особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 не виключається.
При дослідженні марлевого тампону зі змивом «з фасаду кутової столешниці» (об`єкт № 4), вилученого з місця події, встановлена наявність крові людини, при визначенні групової належності якої та виявлені антигени А, В і Н, що не виключає як походження крові від особи (осіб) групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, так і змішування крові осіб з групами А, В та (або) АВ системи АВ0, в тому числі від потерпілої ОСОБА_8 . Домішка крові особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 не виключається.
При дослідженні марлевого тампону зі змивом «з підлоги під батареєю в приміщенні зали (об`єкт № 2), вилученого з місця події, наявність крові не встановлена.»
Згідно Висновку експерта №2152 від 25.06.2024 року (а.с. 198-199, т.1) за результатами проведення судово-медичної експертизи двох сифонів, вилучених в ході проведення огляду місця події, , вилучених з місця події, при судово-цитологічному дослідженні сифонів «з рукомийника приміщення кухні» та «з рукомийника приміщення санітарного вузла», наявність крові не встановлена. Ядровмісні епітеліальні клітини, необхідні для подальшого дослідження не знайдені. 
Згідно Висновку експерта №2188 від 15.06.2024 року (а.с. 221-222, т.1) за результатами проведення судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин з пальців обох кистей рук та марлевих тампонів зі змивали з обох рук трупа ОСОБА_8 , при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин з пальців обох кистей рук та марлевих тампонів зі змивали з обох рук трупа ОСОБА_8 , наявність крові не встановлена. Клітини, які підлягають подальшому дослідженню, не знайдені.
Також, згідно Висновку експерта №2190 від 15.06.2024 року (а.с. 227-228, т.1), за результатами проведення судово-медичної експертизи кофти та шортів трупа ОСОБА_8 , на одязі наявність крові не встановлена. Епітеліальні клітини, придатні для подальшого ДНК-дослідження, не знайдені.
Згідно Висновку експерта №2189 від 15.06.2024 року (а.с. 239-240, т.1) за результатами проведення судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин з пальців обох кистей рук та марлевих тампонів зі змивали з обох рук підозрюваного ОСОБА_4 , при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин з пальців обох кистей рук та марлевих тампонів зі змивали з обох рук підозрюваного ОСОБА_4 , наявність крові не встановлена. Клітини, які підлягають подальшому дослідженню, не знайдені.
Також, згідно Висновку експерта №2191 від 15.06.2024 року (а.с. 251-253, т.1), за результатами проведення судово-медичної експертизи футболки та шортів, вилучених у підозрюваного ОСОБА_4 , на одязі наявність крові не встановлена. Епітеліальні клітини, придатні для подальшого ДНК-дослідження, не знайдені.
Інших доказів під час судового розгляду справи суду не надано.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів у справі, показання обвинуваченого, свідків, наданих в судовому засіданні, письмові докази, які були досліджені в процесі розгляду кримінального провадження, суд визнає їх такими, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України відносно потерпілої ОСОБА_8 , однак не доводять в своїй сукупності та взаємозв`язку причетність саме обвинуваченого ОСОБА_4 до події злочину.
Так, аналізуючи показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , суд переконався, що жоден із них не вказував на те, що він був безпосереднім очевидцем заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Покази свідка ОСОБА_25 констатують факт виявлення трупу потерпілої на прибудинковій території біля буд.13 бул. Бельфорський у м.Запоріжжя з тілесними ушкодженнями, а оскільки ця особа не є очевидцем вчинення злочину, її показання не містять обвинувальних фактів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
З показань свідка ОСОБА_29 судом встановлено, що останній мешкає по сусідству з квартирою, де відбувались події. Жодних криків, шуму, гаму в той вечір не чув. 
Свідок ОСОБА_52 також є сусідкою квартири ОСОБА_20 , але конфлікту та побиття не чула.. До цих подій постійні сварки були у Клехо.
З показань свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 встановлено, що останні перебували в квартирі буд. АДРЕСА_3 пів години, може годину, розпивали спиртні напої. Під час вживання горілки ніхто не сварився, ніхто нікого не бив. Подальші події, які відбувалися в квартирі, свідками невідомі. 
З показань свідка ОСОБА_26 ,  між ОСОБА_35 та ОСОБА_18 стався невеликий конфлікт з дріб`язкового приводу, здається за собачку, але конфлікт між ними не був серйозним, не сприймався свідком як загрозливий для життя чи здоров`я. В ході даного конфлікту ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_8 , але вона не бачила момент удару, а тільки чула його, так як на цей момент стояла біля кухонної панелі та готувала страву.
Таким чином, зміст обвинувачення про те, що у ОСОБА_4 , внаслідок раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_8 , виник умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, не тільки не ґрунтується на показаннях вказаних свідків, а навпаки, спростовується ними ,оскільки жоден із свідків не зазначав, що ОСОБА_4 був агресивно налаштований по відношенню до потерпілої, описуючи характер конфлікту між ними, свідок ОСОБА_26 визначає його як словесний конфлікт.
Аналізуючи доказове значення відомостей, зафіксованих під час огляду місця події від 15.06.2024, суд встановив, що в результаті проведення цих слідчих дій не було отримано інформації або доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину негайно після події вчинення протиправного діяння, а слідчим лише зафіксовано опис прибудинкової території біля буд. АДРЕСА_3 , де було виявлено труп потерпілої ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями, та приміщення квартири АДРЕСА_2 , де вилучено сліди РБК, які належать потерпілій та не належать обвинуваченому ОСОБА_4 .
Висновком експерта № 3344 від 14.08.2024 р. встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми з відкритим переломом кісток склепіння та основи мозкового черепа, з крововиливами під тверду і м`які мозкові оболонки, з розривом м`яких мозкових оболонок, з забоями головного мозку по нижній поверхні лобних часток, що ускладнилась вираженим набряком, вторинними крововиливами у головному мозку. Також встановлено, що внаслідок побиття ОСОБА_8 отримала значну кількість травм, в тому числі травму голови, яка супроводжувалась зовнішньою кровотечею, сліди РБК ,що містять кров потерпілої, вилучались з місця події.
Заподіюючи, за версією обвинувачення, чисельні удари руками в область голови і тулубу потерпілої, обвинувачений з високим рівнем вірогідності міг травмувати кисті рук або їх окремі ділянки. Крім того, на одязі обвинуваченого, у разі його причетності до вчинення злочину, з високим рівнем вірогідності повинні були залишитися сліди крові потерпілої .
Проте, за висновками експертів №2189, № 2191 від 15.06.2024 року при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин з пальців обох кистей рук та марлевих тампонів зі змивали з обох рук підозрюваного ОСОБА_4 , наявність крові не встановлена; на одязі, вилученому у підозрюваного ОСОБА_4 , наявність крові не встановлена. 
Відтак, органом досудового розслідування не встановлено обставини, за яких потерпілій ОСОБА_8 була заподіяна вся сукупність тілесних ушкоджень, виявлена при судово-медичній експертизі трупа, однак вони інкриміновані обвинуваченому.
Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Викладені обставини щодо відсутності на тілі і одязі обвинуваченого будь-яких слідів нанесення потерпілій множинної кількості тілесних ушкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечею, викликає розумні сумніви у його причетності до вчинення цих дії.
Прокурор, аналізуючи докази, якими обґрунтовує доведеність вини ОСОБА_4 в пред`явленому обвинуваченні, покликається на показання свідків, однак жоден допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення не підтвердив нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій. Також наголошував про те, що обставини щодо механізму травмування потерпілої, зазначені в показаннях свідка ОСОБА_33 при проведенні слідчого експерименту за його участі, підтверджуються даними судово-медичних експертиз.
В судовому засіданні було досліджено протокол слідчого експерименту від 15.06.2024 року за участю свідка ОСОБА_33 та встановлено, що покази свідка ОСОБА_33 суттєво не співпадають з показами свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та обвинуваченого ОСОБА_4 . Також зі слідчого експерименту видно, що ОСОБА_20 плутався у своїх показах, надавав не чіткі свідчення, хто перебував у кімнаті, як сиділи учасники події. Окрім того останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, що впливало на здатність ОСОБА_20 правильно сприймати обставини події та давати адекватні свідчення.
Метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.
Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь учасника у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
При проведенні слідчого експерименту участь учасника цієї дії не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення учасником такої дії показів з метою їх процесуального закріплення, має розцінюватися як допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч.4 ст.95 КПК, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст.225 КПК.
. Як вже було зазначено, свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні безпосередньо не допитувався, у зв`язку із його загибеллю. За таких обставин, показання свідка ОСОБА_33 під час слідчого експерименту, суд визнає недостатніми та такими, що не є переконливими для доведення пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення.
Враховуючи ті обставини, що суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та при розгляді справи не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити і створював в ході розгляду справи всі необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків, зобов`язаний розглянути справу і постановити законне і обґрунтоване рішення на підставі наданих суду доказів.
Виступаючи в судових дебатах прокурор просив суд визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.
Потерпілі в судових дебата х не виступали, сторона обвинувачення не змогла забезпечити їх для участі в розгляді даного кримінального провадження, оскільки місцезнаходження потерпілого ОСОБА_6 не вдалось встановити, потерпіла ОСОБА_53 категорично не побажала приймати участь у судових засіданнях. Представник потерпілого ОСОБА_6 – ОСОБА_7 в судових дебатах просила ухвалити законний та справедливий вирок.
Виступаючи в судових дебатах обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просили суд ухвалити виправдувальний вирок за відсутності доказів винуватості обвинуваченого.
За таких обставин суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме - верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується. Покази ОСОБА_4 надані в ході судового розгляду щодо його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не спростовуються жодним належним, беззаперечним доказом встановленим в ході досудового розслідування. 
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 р.№ 5 (зі змінами) "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постанови вироку", якщо зібрані у справі докази не підтверджують звинувачення і усі можливості збирання доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
За таких обставин суд зобов`язаний виправдати ОСОБА_4 по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що вказане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ( п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого обрано у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжено ухвалою суду до 07.08.2026 року включно.
Як передбачено ч.1 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання.

На підставі ст.368, 373, 374, 377, 392, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю того, що дане кримінальне правопорушення (злочин), вчинене ним.
Запобіжний захід, обраний до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою-скасувати, звільнити ОСОБА_4 з-під варти, у зв`язку з його виправданням негайно.
Речові докази:
-паспорт гр. України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 – повернути останньому за належністю;
-два сифони з рукомийників, бриджі бежевого кольору по типу «хакі», футболку червоного кольору, шорти червоного кольору, кофту леопардового кольору з довгим рукавом які передано на зберігання до камери схову речових доказів Запорізького РУП – знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя:         ОСОБА_1