ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2237/26
11 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у письмовому провадженні з особливостями, визначеними статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
09 квітня 2026 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, у якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо: відкриття виконавчого провадження № 80692719 та винесення постанови від 07.04.2026 про арешт коштів боржника;
скасувати постанову державного виконавця від 07.04.2026 у виконавчому провадженні № 80692719 про відкриття провадження та про арешт коштів боржника;
зобов`язати Тернопільський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з грошових коштів позивача.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що станом на момент відкриття виконавчого провадження №80692719 та винесення постанови про арешт коштів, правомірність постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 18.02.2026 №15-ДПС була предметом судового оскарження у справі №500/1354/26. Проте, державним виконавцем не було враховано факт наявності судового спору, що да думку позивача свідчить про формальний підхід до виконання повноважень та порушення принципу пропорційності. Крім того позивач вважає, що накладення арешту на всі рахунки є надмірним втручанням у її майнові права та не відповідає меті виконавчого провадження. Додатково позивач звертає увагу, що є фізичною особою – підприємцем, а накладення арешту на її рахунки фактично блокує фінансово-господарську діяльність, унеможливлює здійснення розрахунків з контрагентами, виплату заробітної плати, сплату податків та інших обов`язкових платежів. З огляду на викладене позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Ухвалою суду від 14 квітня 2026 року позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору у встановленому законом розмірі.
20.04.2026 позивачем подано до суду документ про сплату судового збору, внаслідок чого недоліки позовної заяви слід вважати усунутими.
Ухвалою суду від 21.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суддею одноособово, з урахуванням особливостей, визначених параграфом 2 глави 11 розділу ІІ КАС України. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а також для надання матеріалів виконавчого провадження.
30.04.2026 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому доводи позивача не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження АСВП №80692719 з примусового виконання постанови №15-ДПС від 18.02.2026, виданої Південно-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 1037640 грн. 10.04.2026 головним державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до набрання законної сили рішенням у справі №500/1354/26, у межах якої оскаржено виконавчий документ. 
Щодо доводів позивача про безпідставність накладення арешту на належне їй майно, то представник відповідача посилається на положення пункту 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. 
З огляду на викладене відповідач вважає відсутніми підстави для визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів. 
30.04.2026 відповідачем на виконання ухвали суду від 21.04.2026 надано до суду копію матеріалів виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №15-ДПС від 18.02.2026, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 1037640 грн.
01.05.2026 до суду надійшли пояснення Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, за змістом яких вважає позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 необґрунтованими, просить відмовити в їх задоволенні. 
Інших заяв, у тому числі по суті, до суду не надходило.
Перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує наступне.
18.02.2026 Південно-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці винесено постанову №15-ДПС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1037640 грн.
Вказана постанова №15-ДПС від 18.02.2026 оскаржена ФОП ОСОБА_1 в судовому порядку, у зв`язку з чим ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 відкрито провадження у справі №500/1354/26.
Разом з тим, Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці звернулось до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з заявою про відкриття виконавчого провадження та здійснення заходів примусового виконання постанови від 18.02.2026 №15-ДПС про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1307640 грн.
07.04.2026 головним державним виконавцем Тернопільського ВДВС Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стадник І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80692719 щодо примусового виконання постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №15-ДПС від 18.02.2026.
Крім того, 07.04.2026 головним державним виконавцем Тернопільського ВДВС Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стадник І.І. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 1141659 грн.
09.04.2026 ФОП ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця з заявою про зупинення виконавчого провадження №80692719 у зв`язку з наявністю судового спору, предметом якого є постанова Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №15-ДПС від 18.02.2026.
10.04.2026 головним державним виконавцем Тернопільського ВДВС Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стадник І.І. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі №500/1354/26 до вирішення справи по суті.
Вважаючи протиправними дії та рішення державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №80692719 та накладення арешту на кошти боржника, позивач звернулась до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ ).
Статтею 1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Пунктом 7 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Відповідно до положень статті 265 Кодексу законів про працю України виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.
Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що постанова Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №15-ДПС від 18.02.2026, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 1037640 грн, є виконавчим документом, виконання якого покладається на органи державної виконавчої служби.
Згідно частини 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Судом встановлено, що у зв`язку з надходженням заяви про примусове виконання постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 18.02.2026 №15-ДПС про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 1037640 грн, головним державним виконавцем Стадник І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80692719 від 07.04.2026, що узгоджується з наведеними вище положеннями Закону №1404-VIII.
За позицією позивача, у державного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження у зв`язку з оскарженням постанови від 18.02.20026 №15-ДПС у судовому порядку.
Суд критично оцінює вказану позицію позивача з огляду на наступне.
Підстави для повернення виконавчого документу стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання визначені частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VIII, згідно якої виконавчий документ повертається стягувачу протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав виконавчий документ, заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону або заяву про поновлення виконавчого провадження відповідно до статті 37-1 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;
12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди;
13) виконавчий документ, щодо якого подано заяву про примусове виконання, перебуває на виконанні в органі державної виконавчої служби, у приватного виконавця.
Суд зауважує, що визначений законодавцем перелік підстав для повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Враховуючи, що наведені позивачем обставини щодо оскарження виконавчого документу в судовому порядку згідно частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII не є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, тому у державного виконавця не виникло обов`язку для вчинення таких дій. 
При цьому, за наведених вище встановлених судом обставин щодо відповідності постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 18.02.2026 №15-ДПС вимогам виконавчого документа, головним державним виконавцем Тернопільського ВДВС Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стадник І.І. правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80692719 від 07.04.2026.
Крім того суд звертає увагу, що обставини оскарження позивачем постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 18.02.2026 №15-ДПС в судовому порядку в межах справи №500/1354/26 були враховані головним держаним виконавцем у виконавчому провадженні №80692719, у зв`язку з чим винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 10.04.2026.
Щодо правомірності постанови про арешт коштів боржника від 07.04.2026 суд зазначає наступне.
Згідно частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Так, відповідно до абзацу першого частини сьомої статті 26 Закону №1404-VIII у разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, рахунки у цінних паперах у депозитарних установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші/цінні папери боржника, що існують в електронній формі.
Статтею 56 Закону №1404-VIII врегульовано порядок арешту і вилучення майна (коштів) боржника. 
Згідно положень вказаної норми арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що вжиття державним виконавцем активних дій, спрямованих на примусове виконання рішення, у тому числі накладення арешту на кошти боржника в межах суми стягнення, є безпосереднім обов`язком державного виконавця. 
З матеріалів справи слідує, що 07.04.2026, тобто одночасно з відкриттям виконавчого провадження, на виконання положень статті 56 Закону №1404-VIII головним державним виконавцем Тернопільського ВДВС Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стадник І.І. винесено постанову, якою накладено арешт на кошти боржника ФОП ОСОБА_1 у межах суми стягнення 1141659 грн. 
Встановлені судом обставини свідчать про дотримання державним виконавцем принципу співмірності заходів примусового виконання рішення та обсягу вимог, оскільки арешт накладено виключно у межах суми стягнення. 
Доводи позивача щодо блокування її фінансово-господарської діяльності та неможливості здійснення виплати заробітної плати та сплати податків та інших обов`язкових платежів, суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно підпункту 2 пункту 10-2 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VIII юридичні особи - боржники, самозайняті особи (які використовують найману працю фізичних осіб), на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточних рахунків виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти розмірів мінімальної заробітної плати на місяць на одного працівника такої юридичної особи чи самозайнятої особи, а також для сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Контроль за дотриманням встановлених законом вимог під час здійснення виплат покладається на службових осіб юридичної особи - боржника, самозайняту особу відповідно.
З наведеного слідує, що обставини накладення арешту на кошти ФОП ОСОБА_1 , розміщені на банківських рахунках, не перешкоджають позивачу у здійсненні видаткових операцій з поточних рахунків для виплати заробітної плати у визначених законом межах, а також для сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і іншого судом не встановлено, та позивачем не доведено.
Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи сукупність наведених обставин, з урахуванням досліджених судом доказів та наведеного вище правового регулювання суд доходить висновку, що дії та постанови Тернопільського ВДВС Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 07.04.2026 №80692719 про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України №1404-VІІІ.
З огляду на викладене суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості. 
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, тому підстави для розподілу судових витрат також відсутні.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження:вул. Острозького князя, 14, м.Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46006 код ЄДРПОУ 45000236); 
третя особа:
- Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (місцезнаходження: вул. Івана Франка, 4, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, 76018 код ЄДРПОУ 44840602) .
Повний текст рішення виготовлено та підписано 11 травня 2026 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.