Справа № 352/2990/25
Провадження № 2/352/429/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді  Кузьменка С.В.,
за участю 
секретаря судового засідання     Радишевської З.М.,

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс»
до  ОСОБА_1 

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження та процесуальні рішення
Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Факторинг партнерс» (далі – Позивач) до ОСОБА_1 (далі- Відповідач) про стягнення заборгованості за договором в сумі 16400 гривень та розгляд справи призначено на 04 лютого 2026 року.
16 січня 2026 року до Суду повернулось рекомендоване повідомлення поштового відправлення Відповідачеві із позначкою «за закінченням терміну зберігання».
04 лютого 2026 року розгляд справи відкладено на 10 березня 2026 року в зв`язку із неявкою Відповідача щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
10 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 20 квітня 2026 року в зв`язку із неявкою Відповідача, щодо якого відсутні відомості про повідомлення належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
15 квітня 2026 року до Суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідачеві із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою.
20 квітня 2026 року розгляд справи відкладено на 20 травня 2026 року в зв`язку із першою неявкою Відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
20 травня 2026 року в судове засідання не з`явились Позивач та Відповідач. 
19 травня 2026 року представник Позивача надав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу ухвалу про призначення справи до судового розгляду Відповідачеві скеровано за його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання. Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 цього Кодексу днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою проживання.
Крім того, у відповідності до вимог пункту 11 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи скерування ухвали про призначення справи до розгляду за адресою зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання Відповідача та повернення повістки із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також здійснення 20 квітня 2026 року оголошення про виклик на сайті Судової влади України, Суд вважає, що Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 
Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19.
Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подала відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 20 травня 2026 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
20 травня 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 25 травня 2026 року.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін
Позивач зазначає, що 14 листопада 2020 року Відповідач та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір про споживчий кредит №3197302, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало Відповідачу грошові кошти в розмірі 5000 гривень строком на 360 днів, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.
30 червня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №30062021, відповідно до якого останній набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до Відповідача.
23 травня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» та Позивач уклали договір факторингу №23/05/24, відповідно до якого останній набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до Відповідача.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №3197302, на день формування позовної заяви становить 16 400 гривень:
-5 000 гривень – заборгованість за тілом кредиту;
-11 400 гривень – заборгованість за нарахованими процентами;
Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь:
-заборгованість за договором №3197302 в розмірі 16 400 гривень;
-понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 2422гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 гривень.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав.

ІІІ. Докази, досліджені судом
1.Договір № 3197302 від 14 листопада 2020 року про споживчий кредит, укладений між Відповідачем та ТОВ «Авентус Україна», згідно із яким:
- сума кредиту становить 5000 гривень,
- строк кредиту 30 днів, термін повернення кредиту 14 грудня 2020 року
- стандартна процента ставка 1,90 % в день від суми кредиту.
- кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.
2.Графік платежів до договору 3197302 від 14 листопада 2020 року, згідно із яким Відповідач має повернути кредит 14 грудня 2020 року.
3.Правила надання фінансових послуг ТОВ «Авентус Україна».
4.Квитанція до платіжної інструкції №18580-1327-140312199 через термінал №1327 Easypay від 14 листопада 2020 року, згідно із якою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» здійснено успішно 14 листопада 2020 року платіж коштів ТОВ «Авентус Україна» в сумі 5000 гривень на картку НОМЕР_1 . 
5.Розрахунок заборгованості за договором № 3197302, складений ТОВ «Авентус Україна», відповідно до якого заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 16400 гривень, а саме: 5000 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 11400 гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
6.Договір факторингу № 30062021 від 30 червня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3197302. 
7.Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 30062021 від 30 червня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 4737.
8.Витяг з реєстру боржників до договору № 30062021, в якому міститься інформація про заборгованість Відповідача в сумі 16400 гривень ( графа 3023).
9.Розрахунок заборгованості за договором № 30062021, складений Позивачем, відповідно до якого станом на 18 грудня 2025 року заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 16400 гривень, а саме: 5000 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 11400 гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
10.Договір факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило Позивачеві право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3197302.
11.Платіжне доручення від 24 травня 2024 року, відповідно до якого Позивач сплатив ТОВ «ФК «ЄАПБ» кошти на виконання договору факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року.
12.Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» передало, а Позивач прийняв реєстр боржників.
13.Витяг з реєстру боржників до договору № 23/05/24, в якому міститься інформація про заборгованість Відповідача в сумі 16400 гривень ( графа 11544).

IV. Фактичні обставини, встановлені судом
14 листопада 2020 року між Відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено кредитний договір №3197302, сума кредиту – 5 000 гривень строком на 30 днів, процентна ставка 1.9 відсотка в день (пункти ІІІ.1 - ІІІ.4 цього Рішення).
14 листопада 2020 року Позивач перерахував Відповідачу кредитні кошти у розмірі 5 000 гривень, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №18580-1327-140312199 від 14 листопада 2020 року (пункт ІІІ.6 цього Рішення).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 3197302, складений ТОВ «Авентус Україна», заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 16400 гривень, а саме: 5000 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 11400 гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
30 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №30062021 (пункт ІІІ.8 Рішення).
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору № 30062021, в якому міститься інформація про заборгованість Відповідача в сумі 16400 гривень ( графа 3023)
23 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та Позивачем укладено договір факторингу №23/05/24(пункт ІІІ.8 Рішення).
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору № 23/05/24, в якому міститься інформація про заборгованість Відповідача в сумі 16400 гривень ( графа 11544)
Згідно із наданим Позивачем розрахунком, на час розгляду справи Відповідачем в повному обсязі не повернуто кредит, а також не сплачені проценти, в зв`язку із чим сума заборгованості становить 16400 гривень, з яких: 5000 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 11400 гривень – заборгованість за процентами. (пункт ІІІ.7 Рішення). 
На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості.

V. Висновки суду
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти.
Факт отримання коштів підтверджується договором та довідкою про переказ коштів на картковий рахунок Відповідача.
Права вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором перейшло до Позивача на підставі укладеного договору факторингу ( пункти ІІІ.8-ІІІ.11 цього Рішення).
Таким чином, Позивачем надано докази щодо наявності у Відповідача перед ним заборгованості за кредитним договором а тілом кредиту в сумі 5000 гривень.

щодо розміру заборгованості за процентами
Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору.
Як встановлено в ході розгляду справи, кредитний договір укладено 14 листопада 2020 року, пунктом 1.4 якого встановлено, що Строк кредиту становить 30 днів зі строком повернення коштів 14 грудня 2020 року зі сплатою процентів в розмірі 1,9 % в день.
В зв`язку із викладеним, Суд відхиляє обгрунтування Позивача щодо нарахування процентів протягом 300 днів.
Відповідач 14 листопада 2020 року отримав кошти у розмірі 5000 гривень.
Відповідно розмір нарахованих відсотків становить 2850 гривень (30днів * (5000 гривень * 1,9 %).
Таким чином, за умовами договору Відповідач мав сплатити проценти в сумі 2850 гривень, що підтверджується договором та розрахунком ( пункти ІІІ.1-ІІІ.3 цього Рішення).
Позивачем не надано доказів продовження строку дії договору після 14 грудня 2020 року поза межами визначеного 30-денного строку дії договору, в зв`язку із чим нарахування процентів після 14 грудня 2020 року здійснено поза межами договірних відносин.
Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості за процентами
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають задоволенню в розмірі 2850 гривень та відмові в іншій частині.

VI. Щодо судового збору
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень.
Позов задоволено в сумі 7850 гривень, що становить 47,87 % від суми заявлених вимог.
47,87 % від суми сплаченого судового збору становить 1159 гривень 50 копійок.
Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати , які складаються із судового збору, в сумі 1159 гривень 50 копійок.

VI. Щодо витрат на професійну правову допомогу
Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано:
-Договір про надання правової допомоги 02-07/2024 від 02 липня 2024 року між Позивачем та адвокатським об`єднанням, згідно якого Позивач замовляє, доручає, оплачує, а Адвокатське об`єднання надає правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим Договором;
-Заявка на надання юридичної допомоги №1676 від 03 листопадам 2025 року , відповідно до якого Позивачеві надані послуги: усна консультація вартістю 3000 гривень (2 година), складання позовної заяви вартістю 6 000 гривень (2 години);
-Витяг з Акту №23 про надання правової допомоги від 28 листопада 2025 року, відповідно до якого Позивачу надані юридичні послуги у розмірі 9 000 гривень щодо примусового стягнення заборгованості з Відповідача. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно із висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 30 листопада 2020 рок у справі № 922/2869/19 висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи».
Суд встановив, що заявлені витрати пов`язані із розглядом справи.
В той же час поведінка сторін під час розгляду справи, а саме відсутність відзиву, заперечень та доказів зі сторони Відповідача, відсутність доказів підготовки Адвокатом запитів, клопотань та інших документів, окрім позову, типовість спору відповідної категорії, а також невідповідність зазначених в заявці та акті розмірів оплати мінімально передбаченим тарифам, на думку Суду свідчать про те, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеним та є непропорційним до предмета спору, в зв`язку із чим підлягає зменшенню.
За умов відсутності заперечень Відповідача проти позовних вимог, відсутності доказів підготовки Адвокатом запитів, клопотань та інших документів, окрім позову, Суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу має дорівнювати місячному розміру мінімальної заробітної плати, який на час розгляду справи становить 8647 гривень.
В цій конкретній справі Суд звертає увагу також на ті факти, що Представник Позивача не був присутнім в жодному судовому засіданні, типовість спору щодо стягнення заборгованості за одним кредитним договором, в зв`язку із чим, серед іншого Суд вважає завищеним витрачення 5 годин для підготовки позовної заяви. В зв`язку із викладеним, Суд вважає, що за таких обставин в цій конкретній справі розмір витрат на правничу допомогу має дорівнювати 1/2 місячного розміру мінімальної заробітної плати, тобто 4324 гривень.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов задоволено в сумі 7850 гривень, що становить 47,87 % від суми заявлених вимог.
Судом визнано обгрунтованими витрати у розмірі 4324 гривні витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 2069 гривень 90 копійок, що становить 47,87 % від суми обгрунтованих витрат, в зв`язку із чим в іншій частині у стягненні розміру судових витрат слід частково відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 133, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити частково в позові товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1  в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 8550 гривень.
В іншій частині позов товариства з обмеженою відповідальністю Факторинг партнерс» до ОСОБА_1  задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» заборгованість за договором №3197302 від 14 листопада 2020 року у розмірі 7850 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень, в тому числі:
-заборгованість за тілом кредиту в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень;
-заборгованість за відсотками в сумі 2850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» судові витрати зі сплати судового збору  у розмірі 1159 (одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять ) гривень 50 (п`ятдесят ) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2069 (дві тисячі шістдесят дев`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

ПОЗИВАЧ: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Гедройця Єжи, будинок 6, офіс 521, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42640371.

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя          Сергій КУЗЬМЕНКО