ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року 
м. Київ

Справа № 910/6207/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. - головуючого, Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Бутенка А. О.,
представників учасників справи:
Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Сервіс Євробуд" - 
не з`явився,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Вензабуд" - Покотило В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вензабуд"
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року (суддя Сівакова В. В.) та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 березня 2026 року (колегія суддів у складі: головуючий Гончаров С. А., судді: Тищенко О. В., Сибіга О. М.)

у справі № 910/6207/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Сервіс Євробуд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вензабуд"
про стягнення 1 368 023, 97 грн
та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вензабуд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Сервіс Євробуд"
про стягнення 1 514 952,34 грн.
ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Сервіс Євробуд" (далі - ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вензабуд" (далі - ТОВ "Вензабуд") про стягнення 1 368 023,97 грн боргу за невиконання робіт за договором підряду від 08 червня 2021 року 
№ 04/08-06/21-КРП-4А (далі - договір підряду), з яких: 1 149 127 грн основного боргу, 142 708,27 грн інфляційних втрат та 76 188,70 грн пені.

2. ТОВ "Вензабуд" звернулося до суду із зустрічним позовом до ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" про стягнення пені, штрафу та збитків на загальну суму 1 514 952,34 грн за прострочення виконання робіт за договором підряду.

Короткий зміст судових рішень

3. Господарський суд міста Києва рішенням від 06 грудня 2022 року відмовив у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнив частково: стягнув з ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" на користь ТОВ "Вензабуд" 1 514 052,19 грн неустойки та штрафу; у задоволенні решти зустрічного позову відмовив.

4. Північний апеляційний господарський постановою від 16 березня 2023 року скасував рішення місцевого суду та виклав резолютивну частину рішення у новій редакції, якою в задоволенні первісного позову відмовив повністю, а зустрічний позов задовольнив частково, стягнувши з ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" на користь ТОВ "Вензабуд" 364 925,19 грн неустойки та штрафу, а в решті зустрічного позову відмовив.

5. Верховний Суд постановою від 08 серпня 2023 року рішення судів попередніх інстанцій скасував та направив справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

6. За результатами нового (другого) розгляду Господарський суд міста Києва рішенням від 04 квітня 2024 року, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03 липня 2024 року, у задоволенні первісного позову відмовив повністю, а зустрічний позов задовольнив частково, стягнувши з ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" на користь ТОВ "Вензабуд" 358 615,63 грн штрафних санкцій, а в решті зустрічного позову відмовив.

7. Верховний Суд постановою від 02 жовтня 2024 року рішення місцевого суду від 04 квітня 2024 року та постанову апеляційного господарського суду від 03 липня 2024 у цій справі скасував та передав її на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

8. За результатом нового (третього) розгляду справи № 910/6207/22 Господарський суд міста Києва рішенням від 04 березня 2025 року первісний позов задовольнив повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовив.

9. ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" 07 березня 2025 року звернулося до місцевого суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просило стягнути з ТОВ "Вензабуд" на свою користь 230 200 грн витрат на професійну правничу допомогу, які ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" понесло при первісному розгляді справи у першій, апеляційній та касаційній інстанціях та при повторному розгляді справи місцевим судом.

10. ТОВ "Вензабуд" 14 березня 2025 року звернулося із запереченням щодо розподілу витрат на оплату правничої допомоги ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд", викладеним у формі клопотання про зменшення таких витрат.

11. Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 18 березня 2025 року вказану заяву ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" задовольнив повністю.

12. Північний апеляційний господарський суд постановою від 16 липня 2025 року рішення місцевого суду від 04 березня 2025 року скасував у частині відмови в задоволенні зустрічного позову та ухвалив у цій частині нове рішення про часткове задоволення зустрічного позову, стягнувши з ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" на користь ТОВ "Вензабуд" 346 632,27 грн пені, 938 813,61 грн штрафу; у задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовив; додаткове рішення місцевого господарського суду від 18 березня 2025 року у справі залишив без змін.

13. Північний апеляційний господарський суд постановою від 10 вересня 2025 року частково задовольнив заяви ТОВ "Вензабуд" та ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" про ухвалення додаткового рішення, стягнувши по 40 000 грн з один одного за другий апеляційний розгляд справи.

14. Верховний Суд постановою від 25 вересня 2025 року, зокрема: постанову Північного апеляційного господарського суду від 16 липня 2025 року у цій справі в частині вирішення спору за зустрічним позовом скасував, а рішення господарського суду міста Києва від 04 березня 2025 року залишив у силі; постанову Північного апеляційного господарського суду від 16 липня 2025 року в частині, якою переглянуте додаткове рішення господарського суду міста Києва від 18 березня 2025 року у цій справі скасував, а справу у зазначеній частині щодо розгляду заяви ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" від 07 березня 2025 року про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

15. За результатом нового (другого) розгляду справи № 910/6207/22 щодо розгляду заяви ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" від 07 березня 2025 року про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 27 жовтня 2025 року, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04 березня 2026 року, заяву ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" задовольнив повністю, стягнув з ТОВ "Вензабуд" на користь ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" 230 200 грн витрат на правничу допомогу.

16. Суди дійшли до висновку, що позивач належними та достатніми доказами довів понесені ним витрати на правничу допомогу при первісному розгляді справи у першій, апеляційній та касаційній інстанціях за первісний етап розгляду справи та другий етап розгляду справи місцевим судом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

17. ТОВ "Вензабуд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційної інстанції від 04 березня 2026 року та додаткове рішення від 27 жовтня 2025 року у цій справі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" від 07 березня 2025 року про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

18. Підставами касаційного оскарження оспорюваних судових рішень у цій справі скаржник визначив пункти 1, 3 абзацу першого частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс).

Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

19. Верховний Суд ухвалою від 29 квітня 2026 року відкрив касаційне провадження у справі на підставі пунктів 1, 3 абзацу першого частини другої статты 287 ГПК України.

20. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Нормами частини другої статті 300 ГПК України встановлені межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

22. Скаржник, мотивуючи подання касаційної скарги, зокрема, на підставі пункту 1 абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України, вказує, що суди попередніх інстанцій при вирішені питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд", порушили норми: - частини першої статті 124 ГПК України, не врахувавши висновків Верховного Суду, викладених у постановах: від 14 лютого 2019 року у справі № 916/24/18, від 21 червня 2022 року у справі № 908/574/20 та у додатковій постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі 
№ 905/493/22 (стосовно необхідності подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які особа понесла та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені); - частини восьмої статті 129 ГПК України, не врахувавши висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у додатковій постанові 
від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та Верховного Суду, викладених в ухвалі від 04 серпня 2021 року у справі № 759/2921/19 (щодо своєчасності подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката); - частини п`ятої статті 129 ГПК України, не врахувавши висновків, викладених у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду: від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постановах 
від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (в контексті необхідності оцінювання судом витрат, які мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи їх фактичне здійснення, реальність (дійсність та необхідність), розумність їх розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін).

23. Крім того, посилаючись на пункт 3 абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо пункту 1 частини п`ятої статті 129 ГПК України в контексті того, чи можливо включати до складу судових витрат витрати на оплату послуг адвоката з підготовки та складання претензії та повторної вимоги (претензії) за відсутності законодавчо встановленого обов`язкового досудового порядку врегулювання подібних спорів.

24. Касаційна скарга містить також заяву про стягнення з ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" на користь ТОВ "Вензабуд" судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції (за результатом перегляду оспорюваних судових рішень) в сумі 20 000 грн.

Доводи інших учасників справи

25. ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" не скористалося своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

26. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права.

27. Предметом касаційного оскарження постанова суду апеляційної інстанції в частині, якою залишене без змін додаткове рішення місцевого господарського суду про задоволення заяви позивача за первісним позовом щодо стягнення з відповідача за первісним позовом витрат на правничу допомогу, які позивач за первісним позовом поніс при первісному розгляді справи у першій, апеляційній та касаційній інстанціях.

28. Стосовно наведеного Верховний Суд зазначає таке.

29. Згідно із частиною першою статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

30. Відповідно до частини першої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

31. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини другої статті 123 ГПК України).

32. Відповідно до частин першої - третьої статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

33. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

34. Верховний Суд виходить із того, що застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників. При цьому аналіз частини другої статті 124 ГПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

35. Колегія суддів наголошує на тому, що зазначений сталий правовий висновок, викладений, зокрема у постановах Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 910/3419/20, від 20 липня 2021 року у справі № 914/2531/19, від 04 березня 2025 року у справі № 922/1341/22, жодним чином не суперечить викладеному у постановах Верховного Суду: від 14 лютого 2019 року у справі № 916/24/18, від 21 червня 2022 року у cправі № 908/574/20 та в додатковій постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у cправі № 905/493/22 (на неврахування яких зазначає скаржник) загальному висновку про те, що особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.

36. З огляду на наведене вище, колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно неналежного застосування судами попередніх інстанцій частини першої статті 124 ГПК України.

37. Питання розподілу між сторонами судових витрат, за загальним правилом, вирішується судом під час ухвалення ним рішення та зазначається про це в його резолютивній частині (пункт 5 частини першої статті 237, пункт 2 частини п`ятої статті 238 ГПК України), а в судах апеляційної та касаційної інстанцій в резолютивній частині постанови (підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статтей 282, 315 ГПК України).

38. Водночас частиною першою статті 221 ГПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Така норма кореспондується із частиною восьмою статті 129 ГПК України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

39. Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасного подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду 
від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21 та від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21);
- на відміну від розгляду справи (у порядку загального провадження) у суді першої та апеляційної інстанцій (статті 218, частина сьома 
статті 270 ГПК України), судове засідання в яких передбачає стадію судових дебатів, розгляд справи в судовому засіданні у суді касаційної інстанції за змістом статті 301 цього ж Кодексу (порядок розгляду касаційної скарги) не передбачає проведення судових дебатів. Тому, якщо справа у суді касаційної інстанції розглядається з повідомленням учасників справи, заява про відшкодування судових витрат у суді касаційної інстанції, за винятком витрат щодо сплаченого судового збору, має бути зроблена до закінчення проведення судового засідання в цьому суді, а відповідні докази - надані цією стороною або до закінчення судового засідання або протягом п`яти днів після ухвалення рішення (касаційним судом). Подібні висновки щодо питання відшкодування судових витрат викладені у постанові Верховного Суду 
від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18, а також в ухвалах Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 908/1238/18, від 07.04.2020 у справі № 910/2022/19, від 31 травня 2022 року у справі № 922/1045/21, від 05 жовтня 2021 року у справі № 910/2891/20;
- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, на неврахування якої звертає увагу скаржник);
- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанови Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 908/574/20, від 07 вересня 2022 року у справі №911/2130/21);
- заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною (постанова Верховного Суду від 02 квітня 2025 року у справі № 910/7294/22).

40. У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що:
- ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" 21 листопада 2022 року подало до місцевого суду заяву про стягнення з ТОВ "Вензабуд" правничих витрат у сумі 
137 800 грн, тобто до закінчення судових дебатів та ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі від 06 грудня 2022 року за надану правову допомогу адвоката на етапі первинного розгляду справи по суті місцевим судом; до вказаної заяви додані копії таких доказів: 1) акт приймання-передачі юридичних послуг від 07 листопада 2022 року № 1 на загальну суму 137 800 грн; 2) подетальний опис наданих послуг адвокатом клієнту до акта наданих послуг № 1 за угодою № 23/05-А про надання правової допомоги від 23 травня 2022 року (далі - угода № 23/05-А), за змістом якого вбачається, що адвокат витратив 53 год., що у грошовому еквіваленті складає 137 800 грн; 
3) гарантійний лист від 15 листопада 2022 року про гарантування виконання зобов`язань за угодою № 23/05-А на суму 137 800 грн; крім того, матеріали справи містять долучену до позовної заяви копію угоди № 23/05-А, за змістом якої адвокат зобов`язався за завданням клієнта надавати правову допомогу, а клієнт зобов`язався оплатити надані послуги та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цієї угоди;
- при новому (другому) етапі розгляду справи ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" 
28 лютого 2024 року подало заяву про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката на загальну суму 230 200 грн (з яких: 137 800 грн за первісний етап розгляду справи у першій інстанції, а також додатково 
92 400 грн, з яких: за новий (другий) етап розгляду справи місцевим судом послуги надані на суму 43 400 грн, а решта (сума не зазначена) - за первісний апеляційній та касаційній етап розгляду справи), тобто ухвалення судом першої інстанції рішення від 04 квітня 2024 року у цій справі після нового її розгляду; до вказаної заяви додані копії таких доказів: 1) акт приймання-передачі юридичних послуг від 01 лютого 2024 року № 2 на загальну суму 
92 400 грн; 2) подетальний опис наданих послуг адвокатом клієнту до акта наданих послуг № 2 за угодою № 23/05-А, з якого вбачається, що адвокат витратив 37 год., що у грошовому еквіваленті складає 92 400 грн; 
3) гарантійний лист від 17 лютого 2024 року про гарантування виконання зобов`язань за угодою № 23/05-А з урахуванням попереднього гарантійного листа, а всього на загальну суму 230 200 грн.

41. Водночас, досліджуючи процедуру дотримання ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" порядку для відшкодування витрат на правничу допомогу, суди попередніх інстанцій не встановили, а заявник не довів свого звернення у строки, визначені господарським процесуальним законодавством (частиною восьмою статті 129 ГПК України) із заявою, яка б змістовно висловлювала намір позивача за первісним позовом отримати відшкодування витрат на правничу допомогу за первинний апеляційний та касаційний етап розгляду справи, або із заявою про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення протягом п`яти днів, з урахуванням вимог частини першої статті 221 ГПК України. Тобто, на момент ухвалення постанови апеляційним господарським судом (16 березня 2023 року) та постанови Верховним Судом (08 серпня 2023 року) за перший етап розгляду справи, у судів відповідних інстанцій були відсутні як заява про відшкодування витрат на правничу допомогу із доказами на підтвердження факту понесених позивачем за первісним позовом витрат на правову допомогу за вказаний етап розгляду, так і заява сторони, подана до ухвалення постанов апеляційною та касаційною інстанціями, про намір надати відповідні докази після ухвалення відповідних рішень. Протилежного скаржник також не довів.

42. Отже, заяву ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" від 28 лютого 2024 року про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката в частині вимог за первісний апеляційній та касаційній етап розгляду справи у сумі 49 000 грн 
(92 400 грн - 43 400 грн) - суди повинні були залишити без розгляду, оскільки не встановили наявності будь-яких заяв (як усних, так і письмових) про розподіл судових витрат або заяв про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення постанов апеляційною та касаційною інстанціями (за первісний етап розгляду справи), що виключає можливість здійснення розподілу судових витрат на зазначену суму.

43. З огляду на викладене, колегія суддів вважає підставними та обґрунтованими доводи касаційної скарги ТОВ "Вензабуд" про порушення судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях частини восьмої статті 129 ГПК України, оскільки ними не враховані, зокрема, висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (щодо своєчасності подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката).

44. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

45. Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

46. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) від 28 листопада 2002 року щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" від 25 березня 1999 року та "Єчюс проти Литви" від 31 липня 2000 року).

47. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 19 лютого 2020 року у справі 
№ 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18, 
від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, - на неврахування яких вказує скаржник). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у рішенні в справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" від 23 січня 2014 року зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

48. Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі 
№ 910/12876/19).

49. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, 
від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

50. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 березня 2019 року у справі № 922/445/19 дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України).

51. Верховний Суд неодноразово виснував, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) із власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

52. Водночас у постановах від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20 та від 10 лютого 2026 року у справі № 910/15159/24 Верховний Суд зазначив, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 126 ГПК України відшкодуванню підлягає не будь-яка допомога, а та, що пов`язана з розглядом справи (представництво в суді, підготовка до її розгляду, збір доказів тощо). При цьому такі витрати повинні відповідати критерію необхідності: чи було їх вчинення обов`язковим і чи доцільним було їх виконання, чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. На думку Верховного Суду, надані адвокатом послуги, такі, як складання претензії - відноситься до заходів, які могли вчинятися стороною з метою досудового врегулювання спору за домовленістю сторін чи без такої (частина перша статті 19 ГПК України) та не вважаються пов`язаними із судовим розглядом цієї справи".

53. Здійснивши оцінку відповідних заяв ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката та доказів на підтвердження відповідних витрат сторони: від 21 листопада 2022 року у сумі 137 800 грн за первісний етап розгляду справи у першій інстанції та 
від 28 лютого 2024 року (зміст якої у зазначеній частині вимог дублює зміст первісної заяви від 21 листопада 2022 року), суди попередніх інстанцій задовольнили відповідні вимоги заявника повністю.

54. Верховний Суд, виконавши аналіз оскаржуваних судових рішень, частково не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке. Так, колегія суддів вважає, що при здійсненні розподілу витрат на професійну правничу допомогу суди попередніх інстанцій порушили 
статті 126, 129 ГПК України, оскільки не врахували, що законодавець у них закріпив норми, відповідно до яких розподілу і стягненню на користь сторони, яка виграла спір, підлягають саме витрати на професійну правничу допомогу, які безпосередньо і нерозривно пов`язані з розглядом справи в суді (у разі їх доведеності), а також, що ці витрати мають бути пропорційними розміру задоволених вимог (частина четверта статті 129 ГПК України). Водночас підготовка та складання претензії та повторної вимоги (претензії), які містяться у подетальних описах наданих послуг адвокатом клієнту до актів наданих послуг № 1 та № 2 за угодою № 23/05-А, копії яких долучені заявником до заяв від 21 листопада 2022 та від 28 лютого 2024 року - є послугою, яка безпосередньо не пов`язана з розглядом справи (див. також постанови Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20 та від 10 лютого 2026 року у справі № 910/15159/24) (це досудове врегулювання спору), а тому помилковим і таким, що не відповідає нормам, які регулюють "інститут судових витрат" є ототожнення витрат на підготовку та складання претензії та повторної вимоги (претензії) з витратами, пов`язаними з розглядом справи і покладення їх на ТОВ "Вензабуд" за обставин задоволення позову. Такі витрати є витратами сторони, якій відповідні послуги (підготовку та складання претензії та повторної вимоги (претензії)) надавалися.

55. Оскільки суди попередніх інстанцій не врахували, що витрати на підготовку та складання претензії та повторної вимоги (претензії) не є витратами, пов`язаними зі судовим розглядом цієї справи і не можуть бути стягнуті з ТОВ "Вензабуд" на користь ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" з огляду на вказані вище норми процесуального права, а також не врахували висновків Верховного Суду щодо застосування статті 126 ГПК України, зокрема, викладених у постановах від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20 та від 10 лютого 2026 року у справі № 910/15159/24, колегія судді вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог заявника про стягнення відповідних витрат.

56. З огляду на висновки суду касаційної інстанції про неправильне застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин положень статей 126, 129 ГПК України стосовно протиправного включення до витрат заявника послуг, наданих адвокатом за підготовку та складання претензії та повторної вимоги (претензії), у Суду відсутні підстави для формування висновку Верховного Суду із зазначеного скаржником питання, враховуючи наявну сформовану судову практику Суду, яка підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.

57. Аналізуючи доводи скаржника стосовно правильності застосування до спірних правовідносин вимог частини п`ятої статті 129 ГПК України, колегія суддів звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду (на неврахування яких звертає увагу скаржник), викладених: 
у пункті 107 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, за змістом якого, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; у пункті 36 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, згідно з яким обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

58. Отже, процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди з розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

59. Водночас у постанові від 09 грудня 2021 року у справі 
№ 922/3812/19, Верховний Суд, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною підтвердив власні висновки, вказав, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та / або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

60. У додатковій постанові Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 (пункт 38) та у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 (пункт 31) сформований правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

61. Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

62. Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

63. Натомість, задовольняючи повністю заяву ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" про ухвалення додаткового рішення про стягнення на його користь з 
ТОВ "Вензабуд" 230 200 грн витрат на професійну правничу допомогу, (які 
ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" понесло при первісному розгляді справи у першій, апеляційній та касаційній інстанціях та при другому етапі розгляду справи місцевим судом), суди попередніх інстанцій, як вище встановлено, протиправно включили витрати за первинний апеляційний та касаційний етап розгляду справи, а також витрати на оплату послуг адвоката з підготовки та складання претензії та повторної вимоги (претензії).

64. Крім того, Верховний Суд часткового погоджується також із доводами скаржника про те, що висновок судів попередніх інстанцій стосовно повного задоволення заяви позивача за первісним позовом про стягнення судових витрат на правничу допомогу у сумі 230 200 грн є помилковим, оскільки такий розмір не відповідає в повній мірі критеріям співмірності, необхідності, розумності, фактичності і неминучості. Так, колегія зауважує, що судами попередніх інстанцій не враховано обставини, за яких послуги, зазначені у пунктах 1-3 та 5 подетального опису, як "Виїзд до клієнта для з`ясування обставин", "Вивчення договору. Дослідження наданих клієнтом документів", "Консультація та роз`яснення способу правового захисту клієнта з подальшим узгодженням (затвердженням) дій адвоката", "Відшукання, дослідження та вивчення судової практики (законодавства, щодо) з розгляду спорів про стягнення боргу, що виникають із правовідносин за договорами підряду" поглинаються послугою "Підготовка, складання позовної заяви", яка зазначена у пункті 6 подетального опису. А такі дії, як "Погодження правової позиції із клієнтом, консультування щодо можливих шляхів захисту його прав, перспектив та порядку судового шляху вирішення, доведення результатів до клієнта, узгодження позиції із клієнтом" - не відповідають розумності з огляду на інші включені послуги і роботи.

65. Відповідно суди попередніх інстанцій, досліджуючи обґрунтованість заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу у першій, апеляційній та касаційній інстанціях при первинному етапі розгляду справи та при другому етапі розгляду справи місцевим судом, залишили поза увагою частково обґрунтовані доводи клопотання відповідача про необхідність зменшення таких витрат на оплату правничої допомоги.

66. Таким чином, вказані послуги не відповідають критерію розумності, необхідності і реальності адвокатських витрат, яким має керуватися суд при визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу, та відповідно з огляду на викладене, колегія суддів вважає підставними та обґрунтованими доводи касаційної скарги ТОВ "Вензабуд" про порушення судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях частини п`ятої статті 129 ГПК України, оскільки ними не враховані, висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду: у додатковій постанові 
від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постановах 
від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (в контексті необхідності оцінювання судом витрат, які мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи їх фактичне здійснення, реальність (дійсність та необхідність), розумність їх розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін).

67. Водночас, виходячи із повноважень суду касаційної інстанції відповідно до статті 300 ГПК України, оцінивши доводи заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, які ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" понесло при первісному розгляді справи у першій, апеляційній та касаційній інстанціях та при другому етапі розгляду справи місцевим судом, заперечення ТОВ "Вензабуд", враховуючи зміст видів правничої допомоги, керуючись статтями 126, 
129 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 березня 2026 року та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року у справі 
№ 910/6207/22 слід змінити, з мотивів викладених у цій постанові, стягнувши з ТОВ "Вензабуд" на користь ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" 
40 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката при первісному та другому етапі розгляду справи місцевим судом.

68. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, частково підтверджують вказаний висновок.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

69. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

70. За змістом частини першої статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

71. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення (частина друга статті 311 ГПК України).

72. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи ТОВ "Вензабуд", викладені у касаційній скарзі, частково знайшли своє підтвердження та частково спростовують висновки судів попередніх інстанцій стосовно наявності підстав для повного відшкодування витрат на правничу допомогу ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд", а тому касаційну скаргу ТОВ "Вензабуд" слід задовольнити частково, оскаржувані судові рішення змінити, виклавши такі у редакції цієї постанови.

Судові витрати

73. Оскільки судовий збір з касаційної скарги на додаткове судове рішення не сплачується, відповідно розподілу не підлягає.

Вирішуючи заяву ТОВ "Вензабуд" про стягнення витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції (за результатом перегляду постанови апеляційної інстанції від 04 березня 2026 року, якою переглянуте додаткове рішення місцевого суду від 27 жовтня 2025 року), Верховний Суд виходить з такого.

74. На підтвердження понесених судових витрат скаржник надав копії: договору про надання правничої допомоги від 04 березня 2025 року № 04/03-1 (далі - договір № 04/03-1), укладеного між ТОВ "Вензабуд" (клієнт) та адвокатом Покотилом Віталієм Миколайовичем (далі - Покотило В. М., виконавець); додаткової угоди № 5 від 04 березня 2026 року до договору 
№ 04/03-1 (далі - додаткова угода № 5); детального опису робіт за додатковою угодою № 5; акта приймання-передачі наданої правничої допомоги від 14 квітня 2026 року (далі - акт приймання-передачі); рахунку-фактури від 14 квітня 2026 року № 14-04/1-26 на суму 20 000 грн (далі - рахунок-фактура № 14-04/1-26); довіреності від 12 січня 2026 року № 01 для представництва інтересів ТОВ "Вензабуд" в судах України (в тому числі в касаційній інстанції) адвокатом Покотилом В.М., яка не містить обмежень повноважень адвоката; квитанцію про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІКС як докази надіслання заяв з додатками ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд".

75. Розглянувши заяву ТОВ "Вензабуд", Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, з огляду на таке.

76. У розгляді цього питання Суд звертається до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 
2024 року у справі № 910/14524/22, відповідно до якої особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому у пункті 12 частини третьої статті 2 ГПК України. Під час вирішення цього питання суд має керуватися критеріями, визначеними у частині п`ятій статті 126 та частині п`ятій статті 129 ГПК України. Інакше розуміння позбавить особу права на відшкодування понесених нею судових витрат у разі необґрунтованого оскарження іншим учасником справи додаткового судового рішення, що нівелюватиме значення такої засади судочинства, як відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

77. Суд зазначає, що заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Вензабуд" заявило у порядку, межах та строку, які визначені чинним законодавством, зокрема частиною восьмою статті 129 ГПК України. З додатків до касаційної скарги також вбачається, що скаржник направив копію касаційної скарги із заявою та додані до неї матеріали ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд". Таким чином, ТОВ "Вензабуд" також дотримано вимоги частини дев`ятої статті 80 ГПК України.

78. За таких обставин, правові підстави для залишення без розгляду заяви про розподіл судових витрат або відмови в задоволенні такої заяви у зв`язку з недотриманням останнім вимог, передбачених статтями 124, 126, частиною восьмою статті 129 ГПК України, відсутні.

79. Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

80. В контексті зазначеного, колегія суддів враховує, що інтереси 
ТОВ "Вензабуд" в суді касаційної інстанції у розгляді касаційної скарги вказаної особи на додаткове рішення Господарського суду міста Києва 
від 27 жовтня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 березня 2026 року у справі № 910/6207/22 про відшкодування судових витрат ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд", представляв адвокат Покотило В.М. на підставі довіреності від 12 січня 2026 року № 01, виданої від імені ТОВ "Вензабуд" адвокату на представництво інтересів товариства в судах України (у тому числі, у касаційній інстанції).

81. Сторонами договору № 04/03-1 погоджено плату за надану правову допомогу у судовій справі № 910/6207/22 у суді касаційної інстанції у фіксованому розмірі. При цьому колегія суддів зазначає, що факт надання правової допомоги в суді касаційної інстанції під час касаційного перегляду справи № 910/6207/22, а саме розгляду касаційної скарги ТОВ "Вензабуд" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 березня 2026 року у цій справі про відшкодування судових витрат ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд", є підтвердженим ТОВ "Вензабуд".

82. У детальному описі робіт за додатковою угодою № 5 до договору 
№ 04/03-1, який підписаний клієнтом та адвокатом, визначені такі надані послуги та витрачений час: - зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи (1 год.); - вивчення документів, наданих клієнтом, відповідних нормативних актів (4 год.); - пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах (4 год.); 
- визначення правової позиції та судових перспектив вирішення питання клієнта (4 год.); - складання та подання касаційної скарги (8 год.).

83. Колегія суддів враховує, що надані адвокатом клієнту послуги щодо зустрічі з клієнтом, вивчення документів, нормативних актів, актуальної судової практики, визначення правової позиції та перспективності вирішення питання клієнта, складання та подання касаційної скарги є єдиним комплексом юридичних послуг, що знаходить своє вираження у касаційній скарзі, а тому такі послуги охоплюються послугою зі здійснення адвокатом ТОВ "Вензабуд" складання та подання касаційної скарги.

84. Отже, надавши оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи фактичний обсяг послуг, наданих адвокатом клієнту, беручи до уваги, що предметом касаційного перегляду була постанова апеляційної інстанції за результатом перегляду додаткового рішення місцевого суду про розподіл судових витрат і розглянуте Судом питання щодо правильності застосування судами норм права, у цьому випадку, не відноситься до категорії складних, з огляду на критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, Верховний Суд дійшов висновку, що стягнення з ТОВ "Альянс Сервіс Євробуд" на користь 
ТОВ "Вензабуд" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. відповідатиме критеріям розумності та справедливості. У решті вимог заяви ТОВ "Вензабуд" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції слід відмовити.

Щодо повороту виконання

85. Відповідно до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 333 ГПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.

86. З огляду на викладене, Суд не здійснює поворот виконання додаткового рішення першої та постанови апеляційної інстанцій, оскільки відсутня відповідна заява та документ, який підтверджував би те, що суми, стягнуті за раніше ухваленими судовим рішенням, списано установою банку, що не позбавляє скаржника права, за наявності відповідних підстав, звернутися до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, із заявою про поворот виконання рішення (змінених додаткового рішення місцевого суду та постанови суду апеляційної інстанції) відповідно до приписів частин дев`ятої та десятої статті 333 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вензабуд" задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 березня 2026 року у справі № 910/6207/22 змінити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вензабуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Сервіс Євробуд" 40 000 грн (сорок тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції при первісному та другому етапі розгляду справи 
№ 910/6207/22.

4. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вензабуд" про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування йому витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції у справі № 910/6207/22 задовольнити частково.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Сервіс Євробуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вензабуд" 5 000 (п`ять тисяч) грн витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

6. У задоволенні іншої частини заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вензабуд" відмовити.

7. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду міста Києва.

8. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов

Судді І. В. Булгакова

Т. М. Малашенкова