ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року 

м. Київ

справа № 420/37482/25
адміністративні провадження № К/990/18945/26, №К/990/20093/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційними скаргами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 (суддя Катаєва Е.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2026 (колегія суддів у складі: головуючого судді Джабурія О.В., суддів Вербицької Н.В., Кравченка К.В.) у справі №420/37482/25 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанови та рішення, стягнення моральної шкоди.
I. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. У листопаді 2025 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, підприємець) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (далі - відповідач, Держпродспоживслужба), в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову від 09.10.2025 №152 про накладення штрафу у розмірі 17000 грн та стягнути моральну шкоду у розмірі 100 тис грн.
2. У подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив:
визнати протиправною та скасувати постанову Держпродспоживслужби від 09.10.2025 №152 про накладення штрафу у розмірі 17000 грн;
визнати протиправним та скасувати рішення Держпродспоживслужби від 03.10.2025 №51 про внесення змін до рішення;
стягнути з Держпродспоживслужби на користь позивача завдану протиправними діями моральну шкоду у розмірі 100000 грн.
3. Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 26.11.2025 прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.
4. На обґрунтування позовних вимог позивач послався на протиправність постанови від 09.10.2025 №152 про накладення штрафних санкцій у зв`язку з розповсюдженням продукції (зарядний мережевий пристрій Borofone), на пакуванні якої немає найменування імпортера/виробника, його адреса та інструкція, оскільки вважає, що санкції застосовано до нього неправомірно з тих підстав, що він не є особою, яка ввела продукцію в обіг. Позивач зазначає, що такою особою є ТОВ «Фешн Мобайл», у якого придбаний товар. Позивач стверджує, що 12.09.2025 року він повідомляв відповідача про те, що він не є особою, яка ввела в перший раз в обіг продукцію. Також вважає протиправним застосування до нього санкцій за порушення щодо утилізованої (виведеної з обігу) продукції, яка вже не може становити жодних ризиків. Зазначає, що відповідач порушив процедуру проведення перевірки, а саме: акт перевірки склав передчасно, останнім днем перевірки визначено 30.09.2025; невчасно направив позивачу оскаржувану постанову, акт перевірки та протокол; повторно видав направлення на проведення однієї перевірки; позбавив позивача можливості брати участь у перевірці та подавати пояснення; постанова №152 від 09.10.2025 прийнята до закінчення строку виконання обмежувальних заходів, продовженого рішенням №51 від 03.10.2025 до 20.01.2026; строк виконання обмежувальних заходів закінчився 25.09.2025 і він не міг бути продовженим 03.10.2025.
Також позивач зазначив, що оскаржувані рішення спричинили йому моральну шкоду, яку він оцінює в 100000 грн, оскільки він є єдиним годувальником сім`ї, підприємницька діяльність - його єдине джерело доходу, а незаконні рішення відповідача створили істотні перешкоди для ведення бізнесу і отримання стабільного прибутку. Це спричинило постійне психологічне напруження, почуття невпевненості та порушення звичного способу життя, що негативно позначилось на ньому і його родині.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Суди попередніх інстанцій встановили, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному реєстрі фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27.09.2022, основним видом діяльності є КВЕД: 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення. Інші види діяльності; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.
6. Позивач отримав від Держпродспоживслужби направлення №2019 від 30.06.2025 на проведення позапланової перевірки характеристик низьковольтного електричного обладнання (Borofone, model: BAS34A, nigh power PD65W three port (2C1A) charger, AC 110-240V, 50/60 Hz, 1,5A max, made in China, штриховий код: 6941991110757) в частині його відповідності вимогам Технічного регламенту, на який підприємець скерував відповідачу довідку від 18.07.2025 про відсутність у нього на залишках вказаної продукції.
7. За результатами перевірки характеристик продукції підприємця відповідачем складено акт від 24.07.2025 №2025 (далі - акт перевірки), яким встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам, а саме: на електрообладнанні (зарядний пристрій Borofone model: BAS34A, нижня потужність PD65W три port (2C1A) charger, AC 110-240V, 50/60 Hz, 1,5A max, made in China, штриховий код: 6941991110757), виробником та імпортером не зазначена інформація про своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) та контактну поштову адресу, а якщо це неможливо, на його пакуванні чи в документі, що таке супроводжує електрообладнання. В адресі повинно зазначатися єдине місце, за яким можна зв`язатися з виробником. Контактні дані наводяться згідно з вимогами закону щодо порядку застосування мов. Електрообладнання не супроводжується інструкціями та інформацією про безпечність, складеними згідно з вимогами закону щодо порядку застосування мов, чим допущено порушення вимог пунктів 12, 13, 19, 20, 21, 28 Технічного регламенту Низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1067 та пунктів 17, 18, 24, 25, 26, 32 Технічного регламенту з Технічного регламенту з електромагнітної сумісності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1077.
В акті перевірки також зазначено, що суб`єктом господарювання не надано у визначені терміни завірені належним чином копії документів, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг: товарно-супровідна документація, договори або інші первинні документи бухгалтерського обліку, які дають змогу відстежити ланцюг постачання продукції, тому позивач вважається особою, яка ввела дану продукцію в обіг.
8. На підставі акту перевірки від 24.07.2025 №2025 відповідачем прийнято рішення від 25.07.2025 №375 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, яким зобов`язано позивача усунути формальні невідповідності партії продукції шляхом взаємодії з виробником/уповноваженим представником виробника та/або іншими розповсюджувачами у ланцюгу постачання продукції. Термін виконання - 25.09.2025.
9. Позивач 12.09.2025 подав до відповідача повідомлення про виконання рішення від 25.07.2025 №375 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, яким повідомив, що відповідно до видаткової накладної №49 від 23.09.2024 він отримав від ТОВ «Фешн Мобайл» мережевий зарядний пристрій Borofone, model BAS34A у кількості 12 штук та поставив всю продукцію Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_3 ) з повним пакетом документів, декларацією, висновком СЕС та інструкцією, а останнім прийнято без претензій. ФОП ОСОБА_2 поставив товари Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4 ).
Також позивач повідомив, що 03.07.2025 після отримання направлення на перевірку, він звернувся до покупця ФОП ОСОБА_2 із листом про повернення продукції для усунення формальної невідповідності, а саме здійснення повторного маркування, на що 07.07.2025 отримав відповідь про неможливість повернення продукції у зв`язку з її утилізацією ФОП ОСОБА_4 . Зазначив, що 02.09.2025 він також звернувся до постачальника ТОВ «Фешн Мобайл» та повідомив про усунення формальної невідповідності щодо партії продукції.
10. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області проведено перевірку виконання позивачем рішення від 25.07.2025 №375 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, за результатом якого складено акт перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 30.09.2025 №30 (далі - акт) та протокол від 02.10.2025 №32 про виявлене(і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».
11. Згідно з актом Держпродспоживслужба отримала повідомлення про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів позивачем від 18.09.2025 №Bx-15722/31-25 з додатком копій документів, в яких містилось недостатньо інформації та копій документів для підтвердження повноти та результативності виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25.07.2025 №375. Держпродспоживслужба засобами поштового зв`язку на адресу місцезнаходження позивача надіслала лист від 22.09.2025 №Вих-11387/05.1/31-25 з вимогою про надання в термін до 25.09.2025 документів або їх копій, які підтверджують факт повного усунення формальної невідповідності продукції.
12. Відповідно до протоколу від 02.10.2025 №32 під час проведення позапланової перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів встановлено невиконання позивачем рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів (від 25.07.2025 №375) щодо усунення формальної невідповідності продукції, визначених частиною третьою статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляді контроль нехарчової продукції». За виявлене порушення передбачена відповідальність згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 44 цього Закону у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів юридичних та фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування.
13. На підставі висновків акту від 30.09.2025 №30 і протоколу від 02.10.2025 №32 відповідач прийняв постанову від 09.10.2025 №152 про накладення на позивача штраф у сумі 17000 грн. 
14. Відповідач 03.10.2025 прийняв рішення №51 про внесення змін до рішення від 25.07.2025 №375 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, яким зобов`язав позивача усунути формальні невідповідності партії продукції до 25.09.2025 шляхом продовження до 20.01.2026 терміну виконання рішення та терміну письмового повідомлення органу ринкового нагляду про виконання цього рішення до 20.01.2026.
15. Позивач не заперечує зміст порушення, зафіксований актом перевірки від 24.07.2025 №2025, однак вважає, що не може нести відповідальності за порушення щодо товару, оскільки не він ввів таку продукцію в обіг.
16. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
17. Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 14.01.2026, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2026, позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Держпродспоживслужби від 03.10.2025 №51 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25.07.2025 №375 шляхом продовження до 20.01.2026 терміну виконання рішення та терміну письмового повідомлення органу ринкового нагляду про виконання цього рішення до 20.01.2026. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.
18. Задовольняючи позов у визначеній судами частині, суди дійшли висновку про необґрунтованість і протиправність рішення Держпродспоживслужби від 03.10.2025 №51 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25.07.2025 №375, оскільки партія товару, придбана у ТОВ «Фешн Мобайл», у подальшому була ним поставлена ФОП ОСОБА_2 та згодом реалізована ФОП ОСОБА_4 , і ця продукція була утилізована, що свідчить про фактичну неможливість усунути формальності невідповідності продукції за її відсутністю в реалізації. За таких обставин суди дійшли висновку, що рішення відповідача від 03.10.2025 №51 прийнято з порушенням вимог частини п`ятої статті 33 Закону №2735-VI.
19. Відмовляючи в іншій частині позову, суди дійшли висновку про правомірність постанови Держпродспоживслужби від 09.10.2025 №152 про накладення штрафу у розмірі 17000 грн, якою притягнуто позивача до відповідальності на підставі пункту 3 частини четвертої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2735-VI (далі Закон №2735-VI, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки позивач належним чином не виконав рішення Держпродспоживслужби про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, спрямованих на усунення формальності невідповідності продукції. Невчасне направлення оскаржуваної постанови позивачу жодним чином не впливає на її правомірність. 
Також суди дійшли висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки позивач не довів і не надав докази на підтвердження такої шкоди. 
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ
20. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив їх у касаційному порядку, просив скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
21. Підставою касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій, відповідач визначає положення пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Відповідач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень частини третьої та п`ятої статті 33, частини восьмої статті 34 Закону №2735-VI, частини першої статті 9 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2736-VI (далі - Закон №2736-VI) без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах:
від 07.09.2022 у справі №440/539/21 у якій наведено, що суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, що прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання; 
від 16.09.2024 у справі №160/7457/21, від 19.01.2023 у справі №520/6006/21, від 07.09.2022 у справі №440/539/21, у яких Суд дійшов висновку, що насамперед саме суб`єкти господарювання, зокрема розповсюджувачі, а не органи ринкового контролю, повинні контролювати відповідність продукції, яку вони мають намір розповсюджувати, встановленим вимогам, і у разі невідповідності, не брати продукцію для розповсюдження та інформувати про це постачальника, імпортера та виробника.
22. У касаційній скарзі відповідач наполягає на правомірності прийняття ним оспорюваних рішень з підстав того, що позивач у термін, визначений Держпродспоживслужбою, не виконав вимоги і не усунув порушення вимог закону. 
23. У касаційній скарзі скаржник, окрім наведеного, покликається на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і зауважує, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується захисту прав споживача, щодо безпечності використання нехарчової продукції, щодо якої відсутня повна та вичерпна інформація щодо безпечності її використання.
24. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивач оскаржив їх у касаційному порядку, просив їх скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
25. Підставою касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій, позивач визначає положення пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
На обґрунтування цієї підстави позивач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень частини п`ятої статті 23-1, частини сьомої статті 33, 44 Закону №2735-VI без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах:
від 14.07.2020 у справі №808/1485/16, від 31.07.2020 у справі №815/4129/17, від 31.03.2021 у справі №676/752/17, у яких Суд дійшов висновку, що плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або уповноваженої особи суб`єкта господарювання і посадові особи контролюючого органу повинні вжити усі можливі заходи для встановлення особи керівника суб`єкта господарювання або його уповноваженої особи, повідомлення його про проведення перевірки будь-яким доступним способом;
від 11.02.2025 у справі №340/1859/22, у якій Суд дійшов висновку, що усунення порушення прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу, яких слід вжити суб`єкту господарювання для усунення порушень;
від 19.01.2023 у справі №520/6006/21, у якій Суд сформулював висновок, що вилучення з обігу продукції, направлення повідомлення постачальнику з вимогою привести продукцію у відповідність та надання органу ринкового нагляду повідомлення з детальним описом цих дій є належним виконанням рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.
26. Позивач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень частини першої статті 9 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2736-VI (далі - Закон №2736-VI) без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07.09.2022 у справі №440/539/21, від 16.09.2024 у справі №160/7457/21, у яких Суд дійшов висновку, що Закон не обмежує розповсюджувача у виборі способів взаємодії з учасниками ланцюга постачання з метою усунення формальної невідповідності.
27. Одночасно, як на підставу касаційного оскарження, позивач покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що на даний час відсутній усталений правовий висновок та однозначний підхід Верховного Суду щодо правильного застосування положень пункту третього частини четвертої статті 44 Закону №2735-VI, стосовно того, чи є вилучення продукції з обігу шляхом утилізації належним виконанням рішення органу ринкового нагляду; чи може суб`єкт господарювання нести відповідальність за неповне виконання рішення органу ринкового нагляду, виконання якого залежить від дій третіх осіб; чи допускається притягнення до відповідальності за відсутності вини суб`єкта господарювання та фактичного усунення ним ризиків для споживачів шляхом повного виведення продукції з обігу; чи є порушення проведення перевірки, допущені відповідачем, формальними, або такими, що тягнуть недійсність її результатів. 
28. У касаційній скарзі позивач, окрім наведеного, посилається на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і зауважує, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується меж втручання держави у господарську діяльність, стандартів здійснення державного ринкового нагляду та гарантій захисту прав суб`єктів малого та середнього бізнесу.
29. Також у якості підстави касаційного оскарження рішення суду першої та апеляційної інстанції позивач покликається на частини другу і третю статті 353 КАС України та зазначає, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення не встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та не дослідив зібрані у справі докази, відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
30. За правилами частин першої і другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
31. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, виходить з такого.
32. Предметом розгляду цієї справи є правомірність накладення органом державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності санкцій за результатами перевірки характеристик продукції.
33. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
34. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі Закон №877-V, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
35. Статтею 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
36. Частиною першою статті 2 Закону №877-V передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
37. Частиною першою статті 1 Закону №2735-VI визначено, що державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам; встановлені вимоги - вимоги щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлені технічними регламентами.
38. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 22 Закону №2735-VI заходами ринкового нагляду є, зокрема, перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування).
39. За правилами підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 24 Закону №2735-VI органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів, зокрема, позапланові за ланцюгом постачання, якщо за результатами перевірки характеристик продукції є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності виробника або будь-якого іншого суб`єкта в ланцюгу постачання.
40. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 44 Закону №2735-VI до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, в разі введення в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в розмірі від 2 до 3 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
41. Частинами п`ятою і сьомою статті 8 Закону №2735-VI встановлено, що суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на запит органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: 1) суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію; 2) суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію.
У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.
42. З аналізу наведених норм виходить, що законодавцем імперативно визначено, що у разі якщо орган ринкового нагляду не може ідентифікувати виробника продукції, то особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, сформульованими у постановах від 17.01.2022 у справі №808/3443/16, від 29.09.2023 у справі №816/786/18, від 23.01.2023 у справі №440/4599/18.
43. Отже, якщо під час узгодженого з органом ринкового нагляду строку суб`єкт господарювання не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію - він вважається особою, що ввела таку продукцію в обіг.
44. Суди установили, що в акті перевірки від 24.07.2025 №2025 зазначено, що позивач не надав у визначені відповідачем терміни завірені належним чином копії документів, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг: товарно-супровідна документація, договори або інші первинні документи бухгалтерського обліку, які дають змогу відстежити ланцюг постачання продукції.
45. Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 44 Закону №2735-VI до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 цього Закону: 
у розмірі 3 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг; 
у розмірі 2 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів (крім юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування); 
у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів - юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування.
46. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» розповсюджувач - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка надає продукцію на ринку.
47. Таким чином, законодавець пов`язує відповідальність не з фактом фізичного існування чи відсутності товару на момент перевірки, а з фактом введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим технічним вимогам. Саме момент введення продукції в обіг створює ризик для споживача і формує обов`язок суб`єкта господарювання забезпечити її відповідність. Подальша утилізація (виведення з обігу) такої продукції не анулює правопорушення, яке вже було допущене.
48. Оскільки суди установили, що продукція позивача не відповідає встановленим вимогам, а саме, на електрообладнанні виробником та імпортером не зазначена інформація про своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) та контактну поштову адресу (що не оспорюється позивачем), колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач, як розповсюджувач продукції, був зобов`язаний належним чином виконати рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, спрямованих на усунення формальної невідповідності продукції, тому оскаржуваною постановою №152 від 09.10.2025 до позивача, як розповсюджувача продукції, правомірно застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на підставі пункту 3 частини четвертої статті 44 Закону №2735-VI.
49. Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем процедури проведення перевірки, колегія суддів зазначає наступне.
50. За правилами частини п`ятої статті 23-1 Закону №2735-VI в останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду, які здійснювали перевірку, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
51. Суди установили, що відповідно до акту перевірки №2025 від 24.07.2025, у ньому визначено останній день перевірки - 24.07.2025, отже відповідачем у відповідності до частини п`ятої статті 23-1 Закону №2735-VI складено акт перевірки в останній день її проведення.
52. Суди обґрунтовано не прийняли доводи позивача про протиправність проведення повторної перевірки відповідності характеристик продукції вимогам технічних регламентів, оскільки рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №154 від 22.04.2025, на яке посилається позивач, прийнято не стосовно нього, а за результатами перевірки характеристик продукції ФОП ОСОБА_3 (акт №977 від 22.04.2025). Тобто вказане рішення є результатом заходів державного ринкового нагляду, здійснених щодо іншого суб`єкта господарювання з ланцюгу постачання відповідної продукції. Факт здійснення перевірки ФОП ОСОБА_3 не позбавляв орган ринкового нагляду повноважень проводити окрему перевірку щодо позивача як розповсюджувача продукції. Перевірка позивача не є повторною у розумінні закону, а становить самостійний захід державного ринкового нагляду щодо іншого суб`єкта господарювання.
53. Доводам позивача про позбавлення його можливості брати участь у перевірці та подавати пояснення, суди попередніх інстанцій надали оцінку, з якою погоджується Верховний Суд, оскільки, як установили суди, позивач після отримання направлення №2019 від 30.06.2025 на проведення позапланової перевірки характеристик продукції скерував відповідачу довідку від 18.07.2025 про відсутність у нього на залишках продукції. Це свідчить, що позивач був обізнаний про проведення перевірки і мав реальну можливість надати пояснення та брати участь у перевірці до дня її завершення 24.07.2025, і його права не були обмежені.
54. Стосовно доводів позивача про порушення строків направлення на його адресу результатів перевірки, колегія суддів зазначає про таке. 
55. Згідно з частиною п`ятою статті 23-1 Закону №2735-VI за результатами здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції посадова особа органу ринкового нагляду складає акт.
Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, або уповноваженій нею особі в останній день перевірки, а другий зберігається в органі ринкового нагляду.
56. Відповідно до частини сьомої статті 44 Закону №2735-VI про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадові особи органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складають протокол на підставі документів, що містять інформацію про походження продукції та її обіг.
Протокол складається у двох примірниках, які підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду та фізичною особою, у тому числі фізичною особою-підприємцем, чи керівником юридичної особи або уповноваженою ним особою.
Один примірник протоколу вручається фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, чи керівнику юридичної особи або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі ринкового нагляду.
Протокол разом з актом перевірки, поясненнями фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи (у разі їх наявності) та документами, що стосуються справи, не пізніше наступного робочого дня за днем його складання передається керівнику чи заступнику керівника органу ринкового нагляду (голова та члени або уповноважені посадові особи державного колегіального органу), які розглядають справу протягом 15 календарних днів з дня отримання протоколу та відповідних документів і приймають рішення про накладення штрафу. Кожний штраф оформляється окремою постановою.
Постанова надсилається суб`єкту господарювання не пізніше наступного робочого дня за днем її оформлення.
57. Суди встановили, що перевірка проводилася з відома позивача, однак за його відсутності, про що прямо свідчить відсутність його підписів як в акті перевірки, так і у протоколі. Зазначені документи не вручалися позивачу безпосередньо в день їх складання, як це передбачено законом, а були направлені після проведення перевірки. 
58. Разом з тим Закон №2735-VI не містить вимог щодо їх обов`язкового поштового направлення у визначений строк або із застосуванням певного оператора поштового зв`язку.
59. На відміну від акта і протоколу, лише щодо постанови про накладення штрафу частина сьома статті 44 Закону №2735-VI встановлює імперативний строк її направлення - не пізніше наступного робочого дня після оформлення. 
60. Несвоєчасне направлення позивачу оскаржуваної постанови приватною службою доставки Express Mail, не може бути підставою для скасування цієї постанови. Направлення матеріалів перевірки кур`єрською службою Express Mail не суперечить вимогам Закону №2735-VI.
61. Суди установили, що постанова №152 від 09.10.2025 прийнята кур`єром 28.10.2025, направлена на адресу позивача АДРЕСА_1 та вручена позивачу 28.10.2025, що підтверджується Трекінгом на офіційному сайті Express Mail та поштовим відправленням. Отже, оскаржувана постанова всупереч вимогам частини сьомої статті 44 Закону №2735-VI направлена відповідачем пізніше наступного робочого дня після оформлення.
62. Однак, фундаментальне порушення це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то вони залежно від характеру можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, але в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його правомірність. Отже, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.03.2025 у справі №380/23540/21.
63. Таким чином, зазначені позивачем порушення щодо невчасного направлення відповідачем оскаржуваної постанови на адресу позивача не впливають на правомірність її прийняття.
64. Відтак, суди дійшли обґрунтованого висновку про правомірність оскаржуваної постанови №152 від 09.10.2025 про накладення на позивача штрафу у розмірі 17000 грн. 
65. Стосовно доводів відповідача про правомірність рішення Держпродспоживслужби від 03.10.2025 №51 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25.07.2025 №375, колегія суддів зазначає наступне. 
66. За правилами частин третьої і десятої статті 33 Закону №2735-VI рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути змінені або їхня дія може бути припинена відповідними органами ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлень суб`єктів господарювання про виконання ними рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або за результатами перевірок стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень, проведених відповідно до статті 34 цього Закону. Зазначені рішення також можуть бути змінені за результатами розгляду органами ринкового нагляду клопотань, пояснень, заперечень та інформації, наданих суб`єктами господарювання відповідно до частин десятої і п`ятнадцятої цієї статті.
Строк виконання рішення має бути обґрунтованим і визначатися з урахуванням характеру ризику та/або невідповідності встановленим вимогам, обсягу продукції, що підлягає приведенню у відповідність із встановленими вимогами, вилученню з обігу чи відкликанню, та реальних можливостей суб`єкта господарювання належним чином виконати це рішення. Строк виконання рішення може бути змінено органом ринкового нагляду за обґрунтованим клопотанням суб`єкта господарювання. Таке клопотання може бути подано у будь-який час виконання рішення, але до закінчення строку виконання такого рішення.
У разі якщо за результатами аналізу повідомлення суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або перевірки стану виконання цього рішення встановлено факт невиконання чи часткового виконання суб`єктом господарювання відповідного рішення або виконання рішення не може бути визнано результативним, орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про внесення змін до зазначеного рішення. Такі зміни можуть передбачати вжиття нових обмежувальних (корегувальних) заходів.
67. Суди встановили, що у рішенні №375 від 25.07.2025 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів термін усунення формальних невідповідностей продукції встановлено до 25.09.2025. 
03.10.2025 відповідачем прийнято рішення №51 про внесення змін до рішення №375 від 25.07.2025 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів шляхом продовження до 20.01.2026 терміну виконання рішення та терміну письмового повідомлення органу ринкового нагляду про виконання цього рішення до 20.01.2026. 
68. Суть обмежувальних заходів у рішенні №375 від 25.07.2025 це вимога до позивача - усунення формальної невідповідності партії продукції по ланцюгу постачання.
69. Однак, в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про зміну строку виконання, яке мало б бути подане до закінчення первісного строку.
70. Партія товару позивача, придбана ТОВ «Фешн Мобайл» та у подальшому поставлена ФОП ОСОБА_3 і передана ФОП ОСОБА_4 , за результатами проведеної перевірки відповідача, була утилізована ФОП ОСОБА_4 . 
71. Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивач не має можливості фактично усунути формальності невідповідності продукції за її відсутністю в реалізації.
72. Відтак, суди дійшли обґрунтованого висновку, про протиправність рішення відповідача №51 від 03.10.2025.
73. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.
74. Відповідно до частин першої і другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
75. За правилами статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
76. Пунктом 6 частини першої статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
77. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були неодноразово сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, в цій постанові Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження це емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
При цьому, відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.
78. У цій справі позивач заявив, що оскаржувані постанова №152 від 09.10.2025 про накладення на нього штрафу у розмірі у розмірі 17000 грн та рішення №51 від 03.10.2025 про продовження строку виконання обмежувальних заходів до 20.01.2026 спричинили істотні перешкоди для ведення бізнесу та отримання стабільного прибутку. Це спричинило постійне психологічне напруження, почуття невпевненості та порушення звичного способу життя, що негативно позначилось на ньому та його родині, тому вважає, що у зв`язку з цим підлягає стягненню на його користь моральна шкода у розмірі 100000 грн.
79. Однак, у цій справі суди установили, що на підтвердження цих доводів позивач не надав докази в підтвердження факту наявності будь-яких втрат немайнового характеру, зумовлених моральними чи фізичними стражданнями або іншими негативними проявами, що можуть свідчити про наявність моральної шкоди, внаслідок незаконного рішення №51 від 03.10.2025 про продовження строку виконання обмежувальних заходів до 20.01.2026.
80. Ураховуючи встановлені судами обставини, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимоги про відшкодування на користь позивача моральної шкоди. 
81. Колегія суддів не приймає посилання відповідача на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07.09.2022 у справі №440/539/21 у якій наведено, що суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, що прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання, з огляду на відмінні фактичні обставини у цій справі. За обставинами цієї справи позивач повідомив відповідача про реалізацію товару, яка у подальшому була утилізована іншим суб`єктом господарювання. 
82. Суд не приймає посилання відповідача на неврахування судами першої і апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду, сформульовані у постановах від 16.09.2024 у справі №160/7457/21, від 19.01.2023 у справі №520/6006/21, від 07.09.2022 у справі №440/539/21, у яких Суд дійшов висновку, що насамперед саме суб`єкти господарювання, зокрема розповсюджувачі, а не органи ринкового контролю, повинні контролювати відповідність продукції, яку вони мають намір розповсюджувати, встановленим вимогам, і у разі невідповідності, не брати продукцію для розповсюдження та інформувати про це постачальника, імпортера та виробника. Висновки, зроблені судами першої і апеляційної інстанцій згоджуються з цими висновками. Суди дійшли обґрунтованого висновку про правомірність оскаржуваної постанови №152 від 09.10.2025 про накладення на позивача, як на розповсюджувача продукції, штрафу у розмірі 17000 грн. 
83. Колегія суддів також не приймає посилання позивача на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.07.2020 у справі №808/1485/16, від 31.07.2020 у справі №815/4129/17, від 31.03.2021 у справі №676/752/17, у яких Суд дійшов висновку, що плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або уповноваженої особи суб`єкта господарювання і посадові особи контролюючого органу повинні вжити усі можливі заходи для встановлення особи керівника суб`єкта господарювання або його уповноваженої особи, повідомлення його про проведення перевірки будь-яким доступним способом. За обставинами цієї справи позивача завчасно повідомлено про проведення перевірки і позивач мав можливість бути присутнім під час її проведення, однак своїм правом не скористався і до проведення перевірки допустив відповідача.
84. Необґрунтованими є покликання позивача на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 11.02.2025 у справі №340/1859/22, у якій Суд дійшов висновку, що усунення порушення прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу, яких слід вжити суб`єкту господарювання для усунення порушень. На відміну від обставин цієї справи, у справі, на яку покликається позивач, суди установили, що контролюючий орган не чітко визначив заходи, яких слід вжити суб`єкту господарювання для усунення порушень.
85. Безпідставними є покликання позивача на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19.01.2023 у справі №520/6006/21, у якій Суд сформулював висновок, що вилучення з обігу продукції, направлення повідомлення постачальнику з вимогою привести продукцію у відповідність та надання органу ринкового нагляду повідомлення з детальним описом цих дій є належним виконанням рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. У цій справі, на відміну від справ, на які покликається позивач, суди установили, що продукцію згодом було утилізовано іншим суб`єктом господарювання. 
86. Також, необґрунтованими є посилання позивача неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07.09.2022 у справі №440/539/21, від 16.09.2024 у справі №160/7457/21, у яких Суд дійшов висновку, що Закон не обмежує розповсюджувача у виборі способів взаємодії з учасниками ланцюга постачання з метою усунення формальної невідповідності, з огляду на різні фактичні обставини. У цій справі, на відміну від справ, на які покликається позивач, суди установили взаємодію з учасниками ланцюга постачання і продукцію згодом було утилізовано іншим суб`єктом господарювання. 
87. Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних рішень і погоджується з їх висновками.
88. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
89. Оскільки колегія суддів залишає у силі рішення судів першої і апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2026 у справі №420/37482/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя О.П. Стародуб