УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/5394/25 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б. 
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого   Павицької Т.М.,
суддів   Талько О.Б., Шевчук А.М. 

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі цивільну справу №285/5394/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Сташків Т.Б. в м. Звягель Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року ПАТ «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 175 339 грн.
В обґрунтування позову зазначало, що 28.07.2022 між ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» було укладено договір страхування №06/107-69-001819/20, предметом якого були майнові інтереси страхувальника по`вязані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 . Вказує, що 15.09.2022 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 , та рухаючись по а/д «Ладижин-Гайсин» поблизу м. Ладижин допустив зіткнення з автомобілем ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 . Унаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. На підставі поданих страхувальником документів було розраховано розмір страхового відшкодування, який складає 305 339 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «Уніка» на підставі договору №ЕР-206630982 позивачу було розраховано розмір страхового відшкодування з урахуванням норм ст. ст. 12, 22 та 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказує, що розмір страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування №ЕР-206630982 складає 130 000 грн., які в подальшому були відшкодовані страховою компанією відповідача. Отже, оскільки різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 305 339 грн (загальна сума страхового відшкодування, яке виплатило ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») - 130 000 грн (розмір страхового відшкодування, сплачена ПАТ «СК «Уніка»), тому з винної у ДТП особи - ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця в розмірі 175 339 грн. Враховуючи вищевикладене просило задовольнити позов в повному обсязі.
Рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2026 року у задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що початок дії договору добровільного страхування наземного транспорту №06/107-69-001819/20 з 18.08.2022 по 11.08.2023. Вказує, що застраховані ТЗ та строк дії визначаються окремо згідно з сертифікатами ЗТЗ. Звертає увагу на те, що при подані позовної заяви до суду першої інстанції був доданий Генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту №06/107-69-001819/20 від 25.03.2020 та сертифікат (перелік) застрахованих транспортних засобів, підписаний позивачем та страхувальником, що підтверджує пролонгацію договору страхування на наступні календарні роки. Стверджує, що генеральний договір страхування №06/107-69-001819/20 від 25.03.2020 є діючим, а до позивача перейшло право зворотної вимоги до винної у ДТП особи, в силу вимог ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2026 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
17 квітня 2026 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що позивач підтверджує той факт, що страхове відшкодування було відшкодовано за іншим полісом обов`язкового страхування, ніж той за яким була застрахована відповідальність. Вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ним було надано копію полісу №206630982, за яким була застрахована відповідальність ОСОБА_2 , за якого ПрАТ «СК «Уніка» здійснила виплату. Зазначає, що його цивільно-правова відповідальність у ПрАТ «СК «Уніка» застрахована не була, тому у нього відсутній обов`язок на виплату на користь позивача різниці страхового відшкодування. Звертає увагу на те, що позивач не заявляв клопотання про заміну неналежного відповідача на належного, ні про залучення ОСОБА_2 як співвідповідача. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 15.09.2022 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 , та рухаючись по а/д «Ладижин-Гайсин» поблизу м. Ладижин допустив зіткнення з автомобілем ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 . Наведене підтверджується відповіддю НПУ №3022259688912932.
Внаслідок зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Автомобіль Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_2 та застрахований у ПАТ «СК «Уніка» на підставі полісу ЕР №206630982. Ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану майну становить 130 000 грн.
Автомобіль ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 належить ПАТ «МХП» та застрахований у ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту №06/107-69-001819/20 від 25.03.2020 та сертифікату застрахованих транспортних засобів.
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року, справа №285/2233/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП, яка мала місце 15.09.2022 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до частини третьої ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
15.09.2022 ПАТ «МХП» повідомило ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про настання страхового випадку №220000619686.
На підставі акта огляду пошкодженого транспортного засобу від 07.10.2022, акту виконаних робіт від 01.11.2022, страхового акту №220000619686 від 12.12.2022, розрахунку суми страхового відшкодування від 12.12.2022, ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПАТ «МХП» в розмірі 305 339,00 грн., що підтверджується копіями вказаних вище документів та копією платіжної інструкції №3Р091125 від 13.12.2022.
12.12.2022 ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направило заяву ПАТ «СК «Уніка» про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) №220000619686.
Відповідно до платіжної інструкції №086966 від 03.05.2023 ПАТ «СК «Уніка» сплатило на користь ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 130 000 грн страхового відшкодування за договором №007048/4440/0001068 від 03.11.2021.
04.05.2023 ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направило претензію ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 175 339,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у позовній заяві ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зазначає, що 28.07.2022 між ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» було укладено договір страхування (КАСКО) №06/107-69-001819/20, транспортного засобу ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 , страхова подія мала місце 15.09.2022. Однак, до позовної заяви долучено копію іншого договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №06/107-69-001819/20 від 25.03.2020, з якого не можливо встановити марку, модель, державний номерний знак, номер кузова застрахованого транспортного засобу. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що строк дії договору від 25.03.2020 був двічі пролонгований на наступні календарні роки (з 25.03.2021 до 24.03.2022 та з 25.03.2022 до 24.03.2023), а саме що за наступні календарні роки страхувальником були сплачені страхові платежі у порядку, передбаченому п.26.2.2. договору. Дата початку та закінчення дії договору щодо автомобіля ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 (12.08.2022 та 11.08.2023), яка зазначена у Сертифікаті застрахованих транспортних засобів, не узгоджується із попереднім строком дії договору, визначеного у п.2.6.1 договору, долученого до позову (25.03.2020 та 24.03.2021). Відтак, позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами, що 28.07.2022 між ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» було укладено договір страхування (КАСКО) №06/107-69-001819/20, транспортного засобу ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 . Позивачем не доведено, що на момент настання страхового випадку 15.09.2022 у позивача, як у страхувальника, виник обов`язок щодо виплати страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі на підставі чинного договору страхування транспортного засобу, а відтак позивачем не доведено, що він в силу вимог ст. 993 ЦК України має право зворотної вимоги до винної у ДТП особи.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 92 Закону України «Про страхування» страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація).
Отже, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.
Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.
Отже, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування і правовою підставою її застосування є ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування».
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону №1961-IV від 01 липня 2004 року) визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром і виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №227/2996/16-ц зазначив: «Аналіз ст. 1194 ЦК України дає підстави для висновку, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, страховик відповідальної особи, яка винна у ДТП, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків».
У постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 Верховний Суд вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Такі законодавчі обмеження встановлені ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19.
У справі, що переглядається встановлено, що 15.09.2022 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 , та рухаючись по а/д «Ладижин-Гайсин» поблизу м. Ладижин допустив зіткнення з автомобілем ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 .
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року, справа №285/2233/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП, яка мала місце 15.09.2022 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Автомобіль Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_2 та застрахований у ПАТ «СК «Уніка» на підставі полісу ЕР №206630982. Ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану майну становить 130 000 грн.
Автомобіль ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 належить ПАТ «МХП» та застрахований у ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту №06/107-69-001819/20 від 25.03.2020 та сертифікату застрахованих транспортних засобів.
15.09.2022 ПАТ «МХП» повідомило ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про настання страхового випадку №220000619686.
На підставі акта огляду пошкодженого транспортного засобу від 07.10.2022, акту виконаних робіт від 01.11.2022, страхового акту №220000619686 від 12.12.2022, розрахунку суми страхового відшкодування від 12.12.2022, ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПАТ «МХП» в розмірі 305 339,00 грн., що підтверджується копіями вказаних вище документів та копією платіжної інструкції №3Р091125 від 13.12.2022.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у страховому акті №220000619686 від 12.12.2022 та розрахунку суми страхового відшкодування від 12.12.2022 зазначено договір страхування №06/107-69-001819/20-1575, який включає в себе номер договору добровільного страхування наземного транспорту (генеральний) №06/107-69-001819/20 та номер рядку в сертифікаті (переліку) застрахованих транспортних засобів 1819/20-1575, а тому доводи відповідача та суду першої інстанції про те, що страхове відшкодування було відшкодовано за іншим полісом обов`язкового страхування є безпідставними.
Також, колегія суддів підкреслює, що у страховому акті №220000619686 від 12.12.2022 та в розрахунку суми страхового відшкодування від 12.12.2022 сума страхового платежу – 17 562 грн., а також період страхування (графік платежів) – з 12.08.2022 по 11.08.2023 повністю узгоджується із сертифікатом застрахованих транспортних засобів, що є додатком до договору добровільного страхування наземного транспорту (генеральний) №06/107-69-001819/20 від 25.03.2020 щодо автомобіля ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1 .
12.12.2022 ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направило заяву ПАТ «СК «Уніка» про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) №220000619686.
Відповідно до платіжної інструкції №086966 від 03.05.2023 ПАТ «СК «Уніка» сплатило на користь ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 130 000 грн страхового відшкодування за договором №007048/4440/0001068 від 03.11.2021, тобто в межах ліміту відповідальності.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі №464/1937/16-ц (провадження №61-4756св18) та від 03 грудня 2020 року у справі №352/1384/18 (провадження №61-19013св19).
Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи (чи її страховика) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму.
При цьому якщо потерпілий (чи його страховик) звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
За змістом частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика відповідача, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 25 квітня 2018 року у справі №760/5618/16-ц (провадження №61-4463св18), від 22 квітня 2019 року у справі №761/14285/16-ц (провадження №61-34581св18).
Враховуючи, що вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений на користь позивача розмір страхового відшкодування, ПАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» має право вимагати стягнення з ОСОБА_1 різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим ПАТ «СК «Уніка», що становить 175 339 грн.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яка становить 175 339 грн., що є підставою для скасування ухваленого у цій справі судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. 
Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог ПАТ «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», на його користь з відповідача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн та 4542 грн за подання апеляційної скарги, а всього 7570 грн судового збору.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити.
Рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку суброгації в розмірі 175 339 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 7570 грн судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 23 червня 2026 року.

Головуючий Павицька Т. М.

Судді  Талько О. Б.

Шевчук А. М.