Справа № 466/3902/26
Провадження № 2/466/3001/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2026 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючий суддя Едер П. Т.
секретар с/з Якубів І. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
у с т а н о в и в:
30 квітня 2026 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 876,20 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Стислий виклад позиції позивача.
Обґрунтування позивача.
Згідно викладеного у позовній заяві, 14.12.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 108807787, у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 15200,00 грн., з кінцевою датою повернення кредиту визначеною у п. 7. - 13.01.2030. Договір діє до кінця визначеного строку, або його дострокового виконання чи розірвання, а Позичальник користується кредитними коштами на умовах визначених (п. 8.3, 8.7.2 Договору). 
При цьому позивач наголошує, що Дисконтний період визначений в п.3.1 Договору це лише період з загального строку кредитування, під час якого Позичальник має додаткові можливості (отримання нових траншів, часткове погашення боргу). Після його закінчення, за відсутності продовження з боку Позичальника, Договір діє до кінця визначеного строку, або його дострокового виконання чи розірвання, а Позичальник користується кредитними коштами на умовах визначених (п. 8.3, 8.7.2 Договору). Після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно (п.7.4.2. Договору); Таким чином, Договір чітко визначає 5-річний термін своєї дії та право Кредитодавця нараховувати проценти протягом усього цього терміну, зокрема після закінчення Дисконтного періоду на умовах фіксованої Базової щоденної ставки в розмірі - 0,98. 
Нарахування процентів від суми позики (кредиту) відповідно до умов Договору та частини першої ст. 1048 ЦК України - є платою за надану позику (кредит).
За доводами позивача, відповідач добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків власноручно заповнив заявку на отримання кредитних коштів з використанням мережі Інтернет, а саме в своєму особистому кабінеті на сайті Товариства, зазначивши свої персональні дані, в тому числі: паспортні дані, дані про електронну пошту та абонентський номер, реквізити банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит та ін.
Відповідно до умов Договору Відповідач, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: ввів у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови Договору, одноразовий ідентифікатор, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора для підписання Договору та одноразового ідентифікатора для підписання паспорту кредиту. Після підпису електронного повідомлення Відповідачем, зазначене повідомлення надійшло в інформаційно-комунікаційну систему Товариства, відповідно з цього моменту Товариство повідомлений про те, що Відповідач надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) щодо укладання Договору. Моментом підписання цього Договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Договір між Товариством та Відповідачем було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором накладено на Договір та інформація про підпис (дату та час) міститься в Розділі 15 Договору.
Так, відповідно до умов Розділу 2 Договору Товариство зобов`язалося надати Відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що є невід`ємною частиною Договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua.
Позивач зазначає, що на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту № НОМЕР_1 , яка була вказана Відповідачем при укладанні Договору. Підтвердження перерахування кредитних коштів додається до цієї позовної заяви. 
Відповідно до п. 5.3. Договору Позичальник несе відповідальність за правильність наданих Кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. Звертаємо увагу суду, що відповідно до п.10 Розділу II Положення про договори, Договори повинні містити номер платіжного засобу споживача, за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_2 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Відтак перерахунок зобов`язань Позичальника по оплаті процентів під БАЗОВУ ПРОЦЕНТУ СТАВКУ, при користуванні кредитом здійснено після закінчення Дисконтного періоду.
Таким чином, усі нарахування за договором здійснені відповідно до його умов, на підставі пунктів, що регулюють порядок розрахунку процентів, комісії та знижок, і відповідають вимогам статей 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, а також Закону України "Про споживче кредитування". 
При цьому наголошуємо, що Базова процентна ставка або Стандартна процентна ставка - процентна ставка, значена в Паспорті кредиту та Істотних характеристиках продукту «СМАРТ», як максимально можливий розмір плати за користування кредитом, з урахуванням обмеження максимального значення Денної процентної ставки встановленої Законом України «Про споживче кредитування» на момент отримання кожного окремого Траншу за цим Договором.
Позивач вказує, що Відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим, відповідно до п. 9.1.1.7. Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було достроково розірвано Договір шляхом направлення Відповідачу відповідного повідомлення. 
З 28.02.2026 припинилося право Позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом, передбачених Договором. 
Так, зобов`язання зі сторони кредитора за Договором виконані в повному обсязі, в свою чергу Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 53474,51 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим Позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості Позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору). Проценти за Договором після розірвання Договору (З 28.02.2026 ) не нараховуються.
Так, загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення Позивачем в позовній заяві становить - 45 876,20 грн, з них: заборгованість по кредиту - 15 196,62 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 30679,58 грн; заборгованість по комісії за надання кредиту (в разі наявності) - 0,00 грн. 
Розмір штрафних санкцій вказаний в загальному розрахунку заборгованості вказаний, однак, Позивач не включає їх до розміру позовних вимог.
07.10.2025 у відповідно до ст. 1077 ЦК України Товариство відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором Факторингу № МВ-ТП/56. 
Позивач вказує, що Відповідач не виконує умови Договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню у примусовому порядку.
Обґрунтування відповідача.
01 червня 2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» поступив відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кірюшина А. А., у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник відповідача звертає увагу суду на те, що Кредитний договір піддається редагуванню за допомогою програмного забезпечення «Adobe Reader Pro». Так, представником Відповідача без особливих труднощів змінив дані, які містяться в п.п. 2.1., 2.3., 3.1., 3.2., 3.3., 4.7., 5.1., 7.1., 7.2., 7.3., 7.5., 8.3., 8.5., 8.6., 8.7.1., 8.7.2., 8.8. та Розділі 15 Кредитного договору, а також QR-код та замінив його наступними даними: Позичальник: ОСОБА_1 , ІH: 0000000000, Тел.: 00000000000, Ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Договір: 0000000 від 01.01.1901, Одноразовий QWERT, відправлено 01.01.1901 00:00:00, ідентифікатор: введено 01.01.1901 00:00:00. Аналогічні дані з`являться при скануванні QR-коду за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення для сканування QR-кодів (наприклад «QRbot»). Отже з наведеного вбачається те, що існує технічна можливість внести зміни до примірника електронного Кредитного договору після його укладення і направлення Відповідачу в односторонньому порядку без його згоди.
При цьому Відповідач категорично заперечує, що він: зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавця); створив в такій системі особистий кабінет; отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору. 
Також відповідач стверджує про те, що позивач не вжив заходів досудового врегулювання, визначених ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» шляхом направлення на адресу Відповідача та отримання ним повідомлення про дострокове розірвання Кредитного договору та необхідність оплати всієї суми заборгованості, що саме по собі є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Матеріали справи містять в собі Повідомлення про дострокове розірвання Договору від 28.02.2026 № ТП/108807787. В свою чергу сторона Відповідача категорично заперечує факт як направлення на його адресу вказаного документу так і його отримання. Матеріали справи не містять жодного доказу відправлення Повідомлення і його отримання Відповідачем як того вимагає галузеве законодавство. Представник відповідача зазначає, що не направлення Повідомлення об`єктивно позбавило Відповідача можливості бути вчасно проінформованим про наявну заборгованість, її розмір та можливості надати свої заперечення щодо суми цієї заборгованості, або усунути належним чином порушення. Натомість, Повідомлення про розірвання Кредитного договору Позивачем на адресу Відповідача надіслане не було та останнім не отримувалось. Таким чином у Позивача не виникло права на дострокове стягнення суми кредиту та відсотків, а у Відповідача не виник обов`язок дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що Позивачем були у встановлений Законом строк направлені вимоги про дострокове повернення кредиту, а Відповідачем такі вимоги було отримано. 
Представник відповідача зазначає, що відповідач заперечує проти стягнення відсотків в розмірі 30679,58 грн., вважає їх завищеними, умови договору про їх нарахування несправедливими. Проаналізувавши матеріали справи, умови укладеного між сторонами договору, Відповідач вважає, що проценти в сумі 30679,58 грн, є занадто завищеними, неспівмірними із сумою тіла кредита, більше ніж в 2 рази перевищує його розмір, що суперечить принципам розумності та добросовісності, призводить до суттєвого дисбалансу сторін договору і ставить споживача у вкрай невигідне становище, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації за користування коштами, що має наслідком невиправдане отримання прибутку позивачем. Також відповідач звертає увагу суду на те, що згідно розрахунку заборгованості, виконаного первісним кредитором Відповідачем на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було сплачено грошові кошти в сумі 31395 грн, що в два рази перевищує суму кредиту отриманого ОСОБА_1 . Відповідач звертає увагу суду на те, що Позивач не був безпосереднім позичальником за договором споживчого кредиту, право вимоги до якого перейшло на підставі договору факторингу. При цьому вартість фінансування відступлення права вимоги за Кредитним договором із сумою заборгованості в 32177,52 грн складає лише 6078,65 грн. Отже дисконт з яким було придбане право вимоги за Кредитним договором складає більше 80%. Тобто безпосередньо Позивач значних фінансових затрат за вказаним договором споживчого кредитування не поніс, а відтак стягнення відсотків у визначеному судом розмірі не поставить його у скрутне матеріальне становище, не призведе до суттєвого порушення його майнових прав. За таких обставин, у суду є усі підстави дійти до висновку про необхідність зменшення відсотків, які підлягають стягненню та визначити відсотки в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 2787,96 грн, що дозволить Позивачу отримати надприбуток за придбаним правом вимоги. 
Тому сторона відповідач зазначає, що загальна сума до стягнення: 15 196,62 + 2 787,96 = 17 984,58 грн.
08 червня 2026 на адресу суду поступила відповідь на відзив представника позивача ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Дорошенко О. В., у якій просить позовні вимоги Позивача задовольнити в повному обсязі. 
У відповіді на відзив зазначає, що 14.12.2024 року Відповідач уклав Договір з Первісним кредиторам. При цьому заповнив в особистому кабінеті заявку на отримання кредитних коштів, яка містить інформацію про персональні дані останнього, серед яких адреса електронної пошти, особистий номер телефону (вказаний останнім, як фінансовий), які використовувались Відповідачем при вході в особистий кабінет та укладанні Договору, реквізити банківської картки, на яку Первісним кредитором були зараховані кредитні кошти, згідно з умовами Договору. Отже, ніхто, окрім Відповідача, не може ініціювати цей процес. Відповідач при реєстрації Особистого кабінету на сайті Кредитора та укладаючи первісний кредитний Договір пройшов повну верифікацію, підтвердження проходження верифікації зафіксовано в п. 4.7 Договору. В подальшому, користуючись послугами Кредитора, Відповідач не змінював своїх персональних даних та укладаючи черговий кредитний Договір, пройшов спрощену процедуру верифікації (у відповідності до п. 4.9 Договору), тим самим підтвердив актуальність та належність фінансового мобільного номеру НОМЕР_3 , який був вказаний останнім при заповненні заяви на отримання кредиту, саме йому та інших персональних даних. Таким чином, Первісний кредитор, з дотриманням усіх вимог законодавства, здійснило належну ідентифікацію та верифікацію клієнта як до встановлення ділових відносин так і перед укладенням Договору та встановило особу Позичальника.
Представник позивача вказує, що Позичальник, ознайомившись з Правилами надання грошових коштів, заповнив Заяву, самостійно вказавши особисті персональні дані, зокрема, фінансовий номер телефону, електронну адресу, дату народження, реквізити паспорта, інформацію про запис в Єдиному державному демографічному реєстрі, адресу місця реєстрації та проживання, номер банківської карти для здійснення зарахування кредитних коштів. За достовірність та правильність вказаної інформації Позичальник несе персональну відповідальність. Крім того, всі повідомлення, які направлялись Відповідачу на вказану ним електронну адресу, в тому числі відображаються в Особистому кабінеті останнього - споживача кредитних послуг. Отже, укладаючи та підписуючи Договір одноразовим ідентифікатором (код СМС-повідомлення), Відповідач розумів, погоджувався та визнавав умови та основні зобов`язання, зазначені у ньому.
Також, представник Відповідача формуючи позицію захисту, у своєму Відзиві вказав на не підписання і, як наслідок, не укладання Договору. Однак жодного доказу на підтвердження своїх заперечень суду не додано, окрім того вкрай суперечлива сприймається ця позиція, коли в подальшому у своєму відзиві представником Відповідача зазначається, що Відповідачем здійснювались оплати на виконання умов вказаного кредитного договору, що однозначно спростовує твердження Відповідача щодо не укладеності Договору і дає підстави зробити висновок про введення суду в оману з метою уникнення обов`язку щодо повернення кредитних коштів.
Крім того, сторона Відповідача у своїх запереченнях на позовну заяву зазначає, що долучений до позовної заяви примірник електронного кредитного договору піддається редагуванню за допомогою програмного забезпечення, що ставить під сумнів цілісність вказаного Договору. На підтвердження факту укладення електронного кредитного договору та дотримання вимог щодо цілісності і незмінюваності електронного документа слід врахувати особливості функціонування інформаційно-комунікаційної системи ТОВАРИТСВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а також правове регулювання укладення електронних правочинів. Позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надає згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови Договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору. Підписанням кредитного договору зі сторони Кредитодавця кваліфікованим електронним підписом є формування та надання на ознайомлення позичальнику оферти, а також генерація та направлення йому одноразового ідентифікатора. Підписанням кредитного договору зі сторони позичальника є направлення повідомлення, що містить одноразовий ідентифікатор отриманий від Кредитодавця, через особистий кабінет. Таким чином, твердження представника Відповідача про можливість редагування кредитного договору після його підписання є виключно припущенням, не підтвердженим жодними доказами, а тому, не підлягає врахуванню судом під час вирішення спору. Цивільне судочинство ґрунтується на доказах, а не на припущеннях, у зв`язку з чим такі доводи не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Щодо отримання відповідачем вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості та досудового врегулювання спору представник позивача зазначає, що усі адресовані Відповідачу повідомлення від Первісного кредитора та Позивача в тому числі повідомлення про дострокове розірвання договору з вимогою дострокового погашення кредитної заборгованості та досудова вимога, надсилались останньому на вказану ним у Заяві на отримання кредиту електронну пошту - andriychukroman@gmail.com. Направленим на електронну адресу листом ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» № ТП/108807787 від 28.02.2026 року Відповідача було повідомлено про дострокове розірвання договору № 108807787 від 14.12.2024 року з 28.02.2026 року та про необхідність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 53474,51 грн. (електронний примірник повідомлення з файлом підпису долучається). Крім того, Адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» 02.04.2026 року повідомляло Відповідача листом досудової вимоги, яке долучене до матеріалів справи, на електронну адресу andriychukroman@gmail.com про можливість добровільно погасити заборгованість до подачі позовної заяви до суду.
За доводами сторони позивача, відповідач перед підписанням кредитного Договору ознайомився з його умовами та Правилами, підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. Тобто, уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач мав змогу та необмежений час для ознайомлення з умовами договору ще до його оформлення, отримав екземпляр договору на власну електронну пошту, а також мав вільний доступ до умов договору на сайті фінансової установи. Проте, Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Отже, Відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», тобто останній визначив необхідний обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з Первісним кредитором в договірні відносини на умовах визначених Правилами.
Позивач доводить, що заявлені позовні вимоги є співмірними, обґрунтованими та такими, що прямо випливають з умов укладеного кредитного договору, оскільки розмір заборгованості сформований виключно з передбачених договором платежів: суми основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та передбаченою договором комісією. Нарахування процентів здійснено відповідно до умов кредитного договору, з якими Відповідач погодився під час його укладення. Сам по собі нібито значний розмір процентів не свідчить про їх не співмірність, оскільки вони є платою за користування кредитними коштами та визначені домовленістю сторін. Саме неналежне виконання Відповідачем своїх договірних зобов`язань призвело до збільшення розміру заборгованості, а тому посилання на не співмірність заявлених вимог фактично спрямоване на уникнення виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідач, погоджуючись з умовами Договору, підтвердив своє волевиявлення на отримання кредитних коштів та виконання відповідних зобов`язань, мав можливість ознайомитися з його умовами та свідомо погодився з розміром процентної ставки, порядком нарахування процентів та іншими істотними умовами договору. Крім того, що вказаний Договір укладений Відповідачем не вперше. Посилання на не співмірність нарахованих відсотків виникло лише після відкриття провадження у вказаній справі та спрямоване на уникнення виконання прийнятих на себе обов`язків. Таким чином, доводи відповідача щодо не співмірності нарахованих відсотків є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та не спростовують обов`язку Відповідача виконати взяті на себе грошові зобов`язання. При цьому, важливим є, той факт, що законодавцем встановлено низку імперативних вимог щодо умов споживчого кредитування, зокрема щодо розміру денної процентної ставки, яка відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону не може перевищувати 1% відсотка на день, а також щодо розкриття інформації про реальну річну процентну ставку, денну процентну ставку та загальну вартість кредиту для споживача. 
Представник позивача вважає, що укладений між сторонами кредитний договір, який є предметом даного спору, повністю відповідає вимогам спеціального законодавства, що регулює спірні правовідносин, а заявлена до стягнення сума заборгованості є співмірною обсягу порушеного зобов`язання, підтверджується матеріалами справи та розрахунком заборгованості, а доводи Відповідача щодо її надмірності є безпідставними та не підтверджені належними доказами.
А тому, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, покладені на Відповідача, підлягають виконанню.
Процесуальні дії суду по справі.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 травня 2026 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано докази.
Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» Дорошенко О. В. у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві не заперечила щодо розгляду справи без участі представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві на позовну заяву представник просив розгляд справи провести за відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.12.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 108807787, у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 15200,00 грн., з кінцевою датою повернення кредиту визначеною у п. 7. - 13.01.2030. Договір діє до кінця визначеного строку, або його дострокового виконання чи розірвання, а Позичальник користується кредитними коштами на умовах визначених (п. 8.3, 8.7.2 Договору). 
Дисконтний період визначений в п.3.1 Договору це лише період з загального строку кредитування, під час якого Позичальник має додаткові можливості (отримання нових траншів, часткове погашення боргу). Після його закінчення, за відсутності продовження з боку Позичальника, Договір діє до кінця визначеного строку, або його дострокового виконання чи розірвання, а Позичальник користується кредитними коштами на умовах визначених (п. 8.3, 8.7.2 Договору). Після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно (п.7.4.2. Договору); Таким чином, Договір чітко визначає 5-річний термін своєї дії та право Кредитодавця нараховувати проценти протягом усього цього терміну, зокрема після закінчення Дисконтного періоду на умовах фіксованої Базової щоденної ставки в розмірі - 0,98. 
Нарахування процентів від суми позики (кредиту) відповідно до умов Договору та частини першої ст. 1048 ЦК України - є платою за надану позику (кредит).
Відповідач добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків власноручно заповнив заявку на отримання кредитних коштів з використанням мережі Інтернет, а саме в своєму особистому кабінеті на сайті Товариства, зазначивши свої персональні дані, в тому числі: паспортні дані, дані про електронну пошту та абонентський номер, реквізити банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит та ін.
Відповідно до умов Договору Відповідач, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: ввів у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови Договору, одноразовий ідентифікатор, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора для підписання Договору та одноразового ідентифікатора для підписання паспорту кредиту. Після підпису електронного повідомлення Відповідачем, зазначене повідомлення надійшло в інформаційно-комунікаційну систему Товариства, відповідно з цього моменту Товариство повідомлений про те, що Відповідач надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) щодо укладання Договору. Моментом підписання цього Договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Договір між Товариством та Відповідачем було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором накладено на Договір та інформація про підпис (дату та час) міститься в Розділі 15 Договору.
Відповідно до умов Розділу 2 Договору Товариство зобов`язалося надати Відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що є невід`ємною частиною Договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua.
Судом встановлено, що на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту № НОМЕР_1 , яка була вказана Відповідачем при укладанні Договору. 
Відповідно до п. 5.3. Договору Позичальник несе відповідальність за правильність наданих Кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. Звертаємо увагу суду, що відповідно до п.10 Розділу II Положення про договори, Договори повинні містити номер платіжного засобу споживача, за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_2 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Базова процентна ставка або Стандартна процентна ставка - процентна ставка, значена в Паспорті кредиту та Істотних характеристиках продукту «СМАРТ», як максимально можливий розмір плати за користування кредитом, з урахуванням обмеження максимального значення Денної процентної ставки встановленої Законом України «Про споживче кредитування» на момент отримання кожного окремого Траншу за цим Договором.
Відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим, відповідно до п. 9.1.1.7. Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було достроково розірвано Договір шляхом направлення Відповідачу відповідного повідомлення. 
З 28.02.2026 припинилося право Позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом, передбачених Договором. 
Зобов`язання зі сторони кредитора за Договором виконані в повному обсязі, в свою чергу Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 53474,51 грн. Проценти за Договором після розірвання Договору (З 28.02.2026 ) не нараховуються.
Згідно розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідача ОСОБА_1 становить - 45 876,20 грн, з них: заборгованість по кредиту - 15 196,62 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 30679,58 грн; заборгованість по комісії за надання кредиту (в разі наявності) - 0,00 грн. 
Судом встановлено, що направленим на електронну адресу листом ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» № ТП/108807787 від 28.02.2026 року Відповідача було повідомлено про дострокове розірвання договору № 108807787 від 14.12.2024 року з 28.02.2026 року та про необхідність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 53474,51 грн. Крім того, Адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» 02.04.2026 року повідомляло Відповідача листом досудової вимоги, яке долучене до матеріалів справи, на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 про можливість добровільно погасити заборгованість до подачі позовної заяви до суду.
Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».
Згідно ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Положенням ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. 205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно зі статтею 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
На адресу суду на виконання ухвали суду від 04.05.2026 поступила відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ). По рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ) було зарахування коштів на суму 15200 UAHза період 14.12.2024-14.12.2024 р.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
07.10.2025 у відповідно до ст. 1077 ЦК України Товариство відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором Факторингу № МВ-ТП/56. 
Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно правової позиції ВС в постанові від 23.09.2015р. у справі №6-979цс15, - боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа №910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Суд вважає, що встановлення сторонами кредитного договору № 108807787 від 14.12.2024 р. розміру процентів за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 30679,58 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 15196,62 гривень.
Згідно з частиною третьою статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, щодо сплати споживачем пені за прострочення повернення кредиту.
З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню в заявленому розмірі не підлягають, оскільки суд враховує, що такі є явно завищеними та несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме сума боргу за договором № 108807787 від 14.12.2024 р., яка підлягає стягненню з відповідача становить 22 794,93 грн, що складається з заборгованості по кредиту 15196,62 грн. та простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом 7598,31 грн., отже зальний розмір, який підлягає стягненню з відповідача за договором становить 22 794,93 грн.
З огляду на викладене, розглянувши справу в межах визначених предметом спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Кірюшин А. А. зазначає, що відповідач не погоджується із заявленим розміром витрат на правову допомогу, вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та не відповідає складності справи. Дана справа є справою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, те що відкритих джерелах наявна велика кількість судових рішень даної категорії Відповідач вважає не співмірними та нерозумними витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень та такими, що були фактичними та неминучими. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що загальна сума витрат на адвокатські послуги явно виходить за розумні межі визначення гонорару.
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Ч.1 ст.58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності та підтверджено копією договору №5 від 02.12.2024 про надання правничої допомоги, укладеного між ТзОВ «Таліон Плюс» та АО «Ліга юридичних технологій та інновацій», Додатковою угодою № 3298 від 14.04.2026 про надання правової допомоги До Договору № 5 від «02» грудня 2024 року., Актом приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 5 від «02» грудня 2024 року від 14.04.2026., платіжною інструкцією кредитового переказу коштів за надання правової допомоги на загальну суму 5000,00 грн.
Крім того, в силу дії ч. 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, виходячи з принципу пропорційності, розрахунок судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача виглядає наступним чином: 22794,93 х 2662,40 : 45 876,20 = 1322,89 грн.
У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1322,89 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , податковий номер НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (код ЄРДПОУ 39700642) суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 22794,93 грн. (двадцять дві тисячі сімсот дев`яносто чотири гривнi 93 копійки). 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , податковий номер НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (код ЄРДПОУ 39700642) судовий збір в розмірі 1322,89 грн. (одна тисяча триста двадцять дві гривнi 89 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , податковий номер НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (код ЄРДПОУ 39700642) витрати понесені на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
В решті вимог відмовити.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», ЄДРПОУ 39700642, місцезнаходження: 14017, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Жабинського, 13.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
  Суддя	  	 П.  Т.  Едер