КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2026 року м. Київ № 320/14734/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в переводі ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 19 жовтня 2023 року перевід ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до частини 19 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" вона має право на переведення на інший вид пенсії, а саме, пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Позивачка вказує, що звернулася із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника до відповідача, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням довідки про спільне проживання разом з годувальником за однією адресою.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві проти задоволення позову заперечило з підстав, викладених у відзиві.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.05.2026 залучено в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області своїм правом на відзив не скористалось.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Позивачка знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІУ.
Позивачка неодноразово зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із письмовими заявами про переведення її пенсії на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.04.2024 №930100831189 позивачці було відмовлено у зв`язку з ненаданням довідки про спільне проживання разом з годувальником за однією адресою.
Вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулась з позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно правовими актами.
Право на вибір пенсії передбачено статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка свідчить, що особі, яка має право на різні види пенсій (за віком, з інвалідності, за втрати годувальника), призначають один з цих видів пенсій за її вибором.
Відповідно до статті 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатним членом сім`ї вважається, зокрема, дружина, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно зі статтею 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення" члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
З 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ та втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51- 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.
Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури передбачені статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII.
Так, за правилами частини 19 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратуру не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягай пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягай пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Як підтверджується матеріалами справи, позивачка є особою, яка досягла пенсійного віку, та знаходилась на утриманні померлого чоловіка, який отримував пенсію згідно із Законам України "Про прокуратуру", а тому на переконання суду вона має право на призначення пенсії по втраті годувальника саме відповідно до частини 19 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII у розмірі 60% середньомісячного (чинного) заробітку померлого годувальника.
Право на перехід на пенсію по втраті годувальника передбачено в статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ, який набрав чинності з 15.07.2015.
Аналогічна правова позиція щодо наявності в особи права на призначення пенсії згідно ч. 19 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" висловлена Верховним Судом у постановах від 13.03.2019 у справі №520/10309/16-а, від 05.09.2018 у справі №760/13734/16-а, від 27.11.2018 у справі №725/1621/16-а та від 10.07.2018 у справі №727/8035/16-а.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.
Заява про переведення з одного виду пенсії на інший, може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.
Згідно з пунктом 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за переведенням з одного виду пенсії на інший, вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. розділу ІІ Порядку № 22-1 йдеться про документи про стаж та документи, що підтверджують заробітну плату).
Також надаються такі документи:
1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;
3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;
4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти";
5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;
6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці 2 пункту 2 частини 2 статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;
7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;
8) документи про місце проживання (реєстрації);
9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;
10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.
11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини 2 статті 36 Закону).
Згідно з пунктом 2.11 розділу ІІ Порядку №22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Надаючи оцінку правомірності відмови позивачці в перерахунку пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, суд виходить з такого.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 16.08.1974 Палацом одруження "Жовтневий", між позивачкою та померлим ОСОБА_2 було укладено шлюб.
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданим 21.11.2022 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №22007 встановлено, що у віці 73 років, ОСОБА_2 помер.
Отже, позивачка як дружина померлого годувальника (пункту 1 частини 2 статті 36 Закону №1058), яка одержувала від померлого годувальника допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування (пункту 2 частини 3 статті 36 Закону №1058) та особа, яка сама одержувала пенсію, відповідно до частини 3 статті 36 Закону №1058 має право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №930100831189 від 24.04.2024 року позивачці відмовлено в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у зв`язку з відсутністю підтвердження факту спільного проживання разом з годувальником.
Як встановлено судом, позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 19.10.2023 року про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
Судом встановлено, що позивачкою надано акт про фактичне проживання зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 .
Вказаним актом комісія у складі майстра т/дільниці №1 ОСОБА_3 , майстра тех./дільниці №3 ОСОБА_4 , бригадира т/дільниці № 3 ОСОБА_5 встановлено, що "Громадяни ОСОБА_1 на даний час фактично проживає по теперішній час, ОСОБА_2 проживав до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за даною адресою".
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення відповідача є протиправним, оскільки факт спільного місця проживання підтверджено актом про фактичне проживання разом з померлим годувальником.
Оскільки рішення є протиправним, порушене право позивачки підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.
При визначенні дати, з якої позивачка має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд виходить з того, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (абзац 1 частини 3 статті 45 Закону №1058).
Враховуючи, що позивачка звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника 19.10.2023 року, тобто в межах дванадцятимісячного строку з дня смерті годувальника, пенсія у зв`язку з втратою годувальника мала бути призначена з наступного дня після смерті її чоловіка, тобто з 21.11.2022 року.
Однак у зв`язку з тим, що позивачка звернулася з необхідністю переведення з дати звернення, суд задовольняє позовні вимоги позивачки з 19.10.2023 року.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також з метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.04.2024 №930100831189 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести пенсію позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з 19.10.2023 року.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується відмостями квитанції, наявної в матеріалаїх справи.
Отже, сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.04.2024 № 930100831189 "Про відмову у перерахунку пенсії".
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з 19.10.2023 року.
4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя   Панова Г. В.