ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року	справа № 380/4278/26	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі, -
в с т а н о в и в :
Львівський державний університет внутрішніх справ (адреса місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Городоцька, 26; ЄДРПОУ: 08571995) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ кошти в сумі 140 570,47 грн. (сто сорок тисяч п`ятсот сімдесят грн. 47 коп.).
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до наказу Львівського державного університету внутрішніх справ від 19.08.2020 № 676 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання до Львівського державного університету внутрішніх справ. Після цього, 01.09.2020 між позивачем та відповідачем було укладено контракт про здобуття освіти у закладах освіти, які здійснюють підготовку поліцейських, відповідно до пункту 3 якого відповідач був зобов`язаний у випадку звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням його у навчальному закладі. Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 11.02.2026 № 93 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням. Проте, відповідач, в порушення умов контракту, не відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням. Вказане зумовило звернення позивача до суду.
Суд 13.03.2026 звернувся із запитом до Єдиного державного демографічного реєстру за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ). Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 13.03.2026 №2454218, вказана особа проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою від 16.03.2026 позовну заяву залишено без руху з підстав ненадання належних доказів направлення відповідачу позовної заяви та додатків до неї.
23.03.2026 представник позивача надав до суду заяву про усунення недоліків, до якої долучив докази надіслання відповідачу на встановлену судом адресу позовної заяви та додатків до неї.
Ухвалою суду від 30.03.2026 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання.
Копію ухвали від 30.03.2026 направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з описом вкладення, проте таке повернулося з відміткою про закінчення терміну зберігання 21.04.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та поштовим трекінгом №R067137268636.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 124 КАС України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Абзацом другим частини четвертої цієї ж статті передбачено, що у разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
Також, частиною четвертою статті 126 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Згідно із пунктом 5 частини шостої статті 251 КАС днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17 зазначив, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками за закінченням терміну зберігання, адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Схожу позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.11.2024 у справі №990/69/24 та Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11.12.2024 у справі №160/8832/24.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що суд вжив передбачені Кодексом адміністративного судочинства України заходи щодо належного повідомлення відповідача про відкриття спрощеного позовного провадження у цій адміністративній справі, проте станом на час прийняття рішення у цій справі відзиву на позовну заяву від нього не надходило, суд відповідно до вимог частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.
Інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
01 вересня 2020 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ (Виконавець), Головним управлінням Національної поліції у Львівській області (Замовник) та ОСОБА_1 (Особа) було укладено Контракт про здобуття освіти у вищих навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських №472/20, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність». Пунктом 3 вказаного Контракту передбачено, що особа зобов`язується, зокрема, після 2 років навчання на денній формі продовжити навчання на заочній формі та одночасно проходити службу на посаді молодшого складу поліції; у разі дострокового розірвання Контракту (відрахування з закладу вищої освіти), а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України(в особі закладу вищої освіти) витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію».
Наказом начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області від 11.02.2026 №93 о/с «Про особовий склад» звільнено лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП, з 11 лютого 2026 року відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням).
Згідно з довідкою-розрахунком від 16.02.2026 №23 витрат пов`язаних з навчанням у Львівському державному університеті внутрішніх справ курсанта ОСОБА_1 з 01 вересня 2020 року до 12 квітня 2023 року, склад заборгованості по витратах, пов`язаних із утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, складається із:
-грошового забезпечення у розмірі 88 036,14 грн;
-медичного забезпечення у розмірі 503,60 грн;
-продовольчого забезпечення у розмірі 24 196,72 грн;
-речового забезпечення у розмірі 10 996 грн;
-оплати комунальних послуг та спожитих енергоносіїв у розмірі 16 838,01 грн.
Загальна сума витрат, пов`язаних із навчанням відповідача у Львівському державному університеті внутрішніх справ становить 140 570,47 грн.
Відповідача було повідомлено про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі шляхом вручення відповідного повідомлення заступником начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області. Вказане повідомлення було отримане відповідачем 11.02.2026, що підтверджується відповідною поміткою на повідомленні.
У зв`язку з тим, що відповідач не відшкодував добровільно протягом 30 днів витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення вказаних витрат у примусовому порядку.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба – це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 (далі Порядок № 261).
Відповідно до частини другої статті 74 Закону №580-VIII підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону № 580-VIII особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (частина п`ята статті 74 Закону № 580-VIII).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 261 цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:
дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Згідно з пунктом 2 Порядку №261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.
Відповідно до пункту 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання (пункт 4 Порядку № 261).
Пунктом 5 Порядку № 261 визначено, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
Згідно з пунктом 8 Порядку №261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
Спір у цій справі виник щодо відшкодування коштів, які витрачено на утримання відповідача Львівським державним університетом внутрішніх справ у зв`язку з тим, що його було звільнено із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу за власним бажанням.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що у разі укладення контракту про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку поліцейських між вищим навчальним закладом, Головним управлінням Національної поліції України у Львівській області та курсантом, на останнього покладаються відповідні обов`язки, передбачені чинним законодавством України та контрактом.
Так судом встановлено, що пунктом 3 Контракту від 01.09.2020 №472/20 передбачено, зокрема, що особа зобов`язується, зокрема, після 2 років навчання на денній формі продовжити навчання на заочній формі та одночасно проходити службу на посаді молодшого складу поліції; у разі дострокового розірвання Контракту (відрахування з закладу вищої освіти), а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України(в особі закладу вищої освіти) витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідача було звільнено зі служби в поліції наказом від 11.02.2026 №93 о/с «Про особовий склад» за власним бажанням.
З огляду на вказане, суд констатує наявність у відповідача обов`язку відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у Львівському державному університеті внутрішніх справ.
Згідно з довідкою-розрахунком від 16.02.2026 №23 витрат пов`язаних з навчанням у Львівському державному університеті внутрішніх справ курсанта ОСОБА_1 з 01 вересня 2020 року до 12 квітня 2023 року, витрати, які підлягають стягненню становлять 140 570,47 грн.
Водночас суд звертає увагу, що за правилами положень статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 8 Порядку №261 право на звернення до суду у позивача у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.
Тобто відповідно до вимог пункту 5 Порядку №261 та пункту 3 Контракту від 01.09.2020 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду.
Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.09.2021 у справі №520/11540/19, від 30.08.2022 у справі №480/8200/20 та від 14.12.2022 у справі №520/5837/2020.
З аналізу змісту пункту 5 Порядку №261 слідує, що на позивача покладено обов`язок повідомити відповідача про наявне у нього зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані із навчанням в ЛьвДУВС, одним із способів: під підпис або рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах його особової справи.
Як свідчать матеріали справи, відповідача було повідомлено про його обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані із навчанням у Львівському державному університеті внутрішніх справ, що підтверджується відповідним повідомленням із поміткою про ознайомлення.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що матеріали адміністративної справи містять докази належного повідомлення відповідача під підпис відшкодувати витрати, пов`язані із навчанням в Львівському державному університеті внутрішніх справ.
Суд наголошує, що курсанти, які навчаються у Львівському державному університеті внутрішніх справ перебувають на повному державному забезпеченні. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними). Разом з тим, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового звільнення з органів Національної поліції України, відповідач на теперішній час зазначену вище суму коштів не відшкодував, що є підставою для задоволення позову повністю.
Відповідачем не подано відзиву по суті позовних вимог чи доказів погашення спірних витрат в розмірі 140 570,47 грн.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з утриманням у Львівському державному університеті внутрішніх справ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки, позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл.
У зв`язку із перебуванням головуючої по справі судді у щорічній відпустці з 21.05.2026 по 05.06.2026 рішення ухвалюється у перший робочий день з моменту виходу судді з відпустки. 
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Львівського державного університету внутрішніх справ (адреса місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Городоцька, 26; ЄДРПОУ: 08571995) витрати, пов`язані із утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 140 570 (сто сорок тисяч п`ятсот сімдесят) грн 47 коп.
Судові витрати розподілу не підлягають. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 п.15 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя	Чаплик Ірина Дмитрівна