УХВАЛА

18 травня 2026 року
м. Київ

справа № 761/3864/23
провадження № 61-5979 ск 26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 30 березня 2026 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання незаконним та скасування пункту наказу, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

1. У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ») у якому, з урахуванням зміни предмету позову, просила визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 202-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » та поновити дію трудового договору, укладеного між нею та ДП «АМПУ», стягнути з ДП «АМПУ» на її користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 30 серпня 2022 року до 10 січня 2023 року у розмірі 281 405,92 грн без врахування податків та інших обов`язкових платежів з допущенням негайного виконання рішення в частині стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць - 58 376,76 грн (без врахування податків та інших обов`язкових платежів) та судові витрати

2. Шевченківський районний суд міста Києва рішенням від 11 вересня 2023 року позов задовольнив частково.

2.1. Визнав незаконним та скасував пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 202-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 ».

2.2. Стягнув з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 281 405, 92 грн, з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

2.3. Стягнув з ДП «АМПУ»» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

2.4. Стягнув з ДП «АМПУ» в дохід держави судовий збір у розмірі 2 814,06 грн. 

2.5. У решті вимог відмовив.

3. Додатковим рішенням від 20 вересня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва стягнув з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_1 15 000,00 грн судових витрат на правничу допомогу.

4. Київський апеляційний суд постановою від 05 червня 2024 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 10 червня 2024 року про виправлення описки, частково задовольнив апеляційну скаргу ДП «АМПУ» на вищевказані судові рішення.

4.1. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору та судового збору на користь держави змінив.

4.2. Зменшив розмір стягнутого з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору з 281 405,92 грн до 113 794,52 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів та розмір судового збору на користь держави із 2 814,06 грн до 1 137,94 грн.

4.3. В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року залишив без змін.

4.4. Апеляційну скаргу ДП «АМПУ» на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2023 року залишив без задоволення, а додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2023 року залишив без змін.

5. Верховний Суд ухвалою від 08 серпня 2024 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2024 року, оскільки касаційну скаргу  ОСОБА_1 подала на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню.

6. Шевченківський районний суд міста Києва ухвалою від 21 серпня 2024 року залишив без задоволення заяву ДП «АМПУ» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

7. 16 березня 2026 року ДП «АМПУ» звернулося до суду апеляційної інстанції із заявою, у якій просило ухвалити додаткове судове рішення у справі № 761/3864/23 про розподіл судових витрат у зв`язку зі зміною рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року в частині задоволених вимог про стягнення середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору та судового збору на користь держави за результатами розгляду справи у суді апеляційної інстанції; здійснити розподіл судових витрат в частині розміру судового збору, сплаченого ДП «АМПУ» у сумі 5 831,49 грн відповідно до платіжної інструкції від 10 жовтня 2023 року № 3190 за подання апеляційної скарги, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у зв`язку із переглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, та компенсувати судовий збір в розмірі 2 514,18 грн на користь ДП «АМПУ» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

8. Додатковою постановою від 30 березня 2026 року Київський апеляційний суд заяву ДП «АМПУ», в інтересах якого діє представник Ігнатенко Т. Б., про ухвалення додаткового рішення залишив без задоволення.

9. У травні 2026 року до Верховного Суду за допомогою засобів Електронного суду надійшла касаційна скарга ДП «АМПУ», в інтересах якого діє представник Ігнатенко Т. Б., на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 30 березня 2026 року, у якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким заяву ДП «АМПУ» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

10. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

11. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

12. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

13. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

14. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про розірвання договору найму (оренди) визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

15. У позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).

16. Із судових рішень у цій справі убачається, що ціна позову в цій справі становить 281 405,92 грн, що станом на 01 січня 2026 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн). Тобто судові рішення у справі № 761/3864/23 не підлягають касаційному перегляду в силу вимог закону.

17. Касаційна скарга містить посилання на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відповідно до якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у випадках, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

18. Так обґрунтовуючипосилання на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України заявник, зазначає, що питання, які будуть вирішені судом за результатами розгляду касаційної скарги у цій справі мають виняткове значення л ДР «АМПУ» , адже до складу ДП «АМПУ» входить 16 філій, які розташовані на території всієї України, що зумовлює велику кількість судових справ, по яким вирішуються питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору, а також ураховуючи військову агресію російської федерації проти України наразі мають фактично здійснення господарської діяльності лише 12, що зумовлює зниження прибутку державного підприємства. Рішення Верховного Суду у цій справі також буде мати велике значення для ДП «АМПУ», оскільки підприємство застосовує висновки Верховного Суду під час здійснення організаційно-господарської діяльності, що також може запобігти значній кількості витрат підприємства у майбутньому.

19. Наведені скаржником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не дають достатніх підстав для висновку про необхідність відкриття касаційного провадження в цій справі, оскільки один лише фінансовий критерій не може бути визначальним для виняткового значення справи.

20. Верховний Суд зауважує, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

21. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. 

22. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

23. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

24. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

25. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

26. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

27. Вказане також узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10?р(ІІ)/2023 у справі № 3 ?88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), яким, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Так, у вказаному рішенні серед іншого, зазначено, що внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики. Конституційний Суд України вважає, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (пункти 7.8-7.10).

28. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

29. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

30. Враховуючи наведене, оскільки ДП «АМПУ» подало касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

31. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

32. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання незаконним та скасування пункту наказу, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргоюДержавного підприємства «Адміністрація морських портів України»на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 30 березня 2026 року. 

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ А. А. Калараш

/підпис/ Є. В. Петров