ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4980/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100499/1 від 11.12.2025 року.
Посилається на те, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, позивач визначив його митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту), вказавши її у декларації митної вартості, до якої також додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України (далі - МК України). На думку позивача, митний орган безпідставно не визнав заявлену митну вартість та незаконно прийняв рішення про її коригування. Позивач не погоджується із зазначеними в рішенні про коригування митної вартості доводами митного органу та стверджує, що подані підприємством до митного оформлення та додатково на вимогу митного органу документи містять достатньо відомостей, які визначають та підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Жодна з виявлених митним органом розбіжностей не впливає на числові значення складових митної вартості, а застосоване митним органом джерело інформації для коригування - митна декларація іншого декларанта - стосується принципово іншого хімічного товару (полівінілового спирту), а не імпортованого позивачем монометилового ефіру дипропіленгліколю. На підставі наведеного позивач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100499/1 від 11.12.2025 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товару. При цьому митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. У спірному випадку, подані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх необхідних відомостей для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару; крім того, позивач не надав усі додатково витребувані відповідачем документи, що не дало митному органу можливість підтвердити заявлені складові митної вартості товарів. Зокрема, відповідач посилається на те, що в наданій до оформлення специфікації №NJ251845 від 07.08.2025 року відсутній підпис продавця; рахунок на перевезення №19905 від 05.12.2025 року не містить відомостей про особу перевізника; до митного оформлення не надано замовлення покупця на конкретну партію товару; страховий документ №4006095509 від 25.08.2025 року не містить відомостей щодо страхової суми; експортна декларація країни відправлення №230820250085689119 не містить відміток митних органів країни відправлення та не верифікована; висновок Львівської торгово-промислової палати №19-09/997 від 09.12.2025 року підготовлений з порушенням Національного стандарту №1; у поданих документах наявні різні печатки; платіжні інструкції №285 від 29.08.2025 року та №354 від 20.11.2025 року не засвідчують факт переведення коштів. Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100499/1 від 11.12.2025 року є правомірним і підстав для його скасування немає. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що жодне із зауважень, на які посилається відповідач, не впливає на числові значення складових митної вартості. Контракт №JDC-FL-2023 від 12.06.2023 року та комерційний інвойс містять чіткі відомості про ціну та кількість товару. Специфікація і проформа є допоміжними документами, ненадання яких не може бути підставою для коригування. Митний кодекс України не встановлює обов`язкових вимог, на які посилається відповідач (підпис продавця на специфікації, реквізити перевізника у рахунку, наявність замовлення покупця, страхова сума у страховому полісі, відмітки митних органів країни відправлення на експортній декларації). Посилання відповідача на лист ДМСУ від 08.10.2010 року №11/2-10.16/11627-ЕП є безпідставним, оскільки такий лист не є нормативно-правовим актом. Висновок Львівської ТПП не є звітом про оцінку майна у розумінні Національного стандарту №1, і вимоги цього стандарту до нього не застосовуються. Ключовим порушенням відповідача є застосування в якості джерела інформації для коригування митної декларації №25UA100320035534U1 від 18.09.2025 року, в якій задекларовано принципово інший хімічний товар - полівініловий спирт (CAS №9002-89-5), тоді як позивачем декларувався монометиловий ефір дипропіленгліколю (CAS:34590-94-8). Зазначені товари є хімічно різними речовинами різних класів та класифікуються за різними товарними позиціями УКТЗЕД. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді від 23.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 27.03.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛЕКСОРЕС» (місцезнаходження: вул.Лесі Українки, 53, с.Чишки, Львівський район, Львівська область, 81144; код ЄДРПОУ: 38953610) зареєстроване як юридична особа 28.10.2013 року, номер запису 1 415 102 0000 030138. Одним із основних видів діяльності позивача є виробництво фарб, лаків і подібної продукції, друкарської фарби та мастик (код КВЕД 20.30).
12.06.2023 року між JIANGSU DYNAMIC CHEMICAL CO., LTD. (Китайська Народна Республіка), як продавцем, та ТОВ «ФЛЕКСОРЕС», як покупцем, укладено зовнішньоекономічний Контракт №JDC-FL-2023 (далі - Контракт), за умовами якого продавець продає, а покупець купує метоксі пропанол (Монометиловий ефір пропіленгліколю, PM, Монометиловий ефір дипропіленгліколю, DPM).
Згідно з п.1.2 Контракту кількість, асортимент, ціни та терміни поставки товару визначаються окремо на кожне замовлення у проформі-інвойсі та специфікації, які підписуються сторонами та є невід`ємною частиною Контракту.
Відповідно до п.1.3 Контракту товар поставляється окремими партіями на основі замовлень покупця.
Згідно з п.3.1 Контракту поставка товару здійснюється на умовах CIF Gdansk (Інкотермс-2010). Відповідно до п.5.2 Контракту, оплата вартості товару здійснюється покупцем у розмірі 50% від суми виставленої проформи-інвойсу, та 50% оплати після відправки товару та отримання копії коносаменту.
Відповідно до п.5.3 Контракту умови та терміни оплати кожної окремої партії товару можуть встановлюватися сторонами окремо та зазначаються у Додатках до Контракту, які є його невід`ємною частиною.
01.01.2024 року та 03.10.2024 року між сторонами укладено доповнення до Контракту.
07.08.2025 року сторонами складено рахунок-проформу №NJ251845 на суму 35568,00 дол.США. Умови оплати: 30% передоплата та 70% оплата після коносаменту. Відвантаження - до 30.08.2025 року.
25.08.2025 року сторонами складено рахунок-фактуру (інвойс) №NJ251845 на загальну суму 35568,00 дол.США.
29.08.2025 року позивач сплатив 30% вартості товару (10670,40 дол.США), що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №285 від 29.08.2025 року.
20.11.2025 року позивач сплатив решту 70% вартості товару (24897,60 дол.США), що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №354 від 20.11.2025 року.
25.08.2025 року видано сертифікат морського страхування вантажу (Marine Cargo Insurance Certificate) №4006095509 на суму USD39124,80 (Huatai Property & Casualty Insurance Co., Ltd.).
25.11.2022 року між ТОВ «ФЛЕКСОРЕС» та ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» укладено договір (контракт) про перевезення №38953610. На підставі цього договору ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» виставлено для ТОВ «ФЛЕКСОРЕС» рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №19905 від 05.12.2025 року на загальну суму 109677,88 грн та довідку про транспортно-експедиційні витрати №00000026392 від 05.12.2025 року. Витрати на транспортування у частині, понесеній до перетину митного кордону України (46869,46 грн), включено позивачем до митної вартості товару.
09.12.2025 року Львівською торгово-промисловою палатою видано експертний висновок №19-09/997 на підтвердження вартості товару, підписаний провідним експертом Ю.Шлапак.
На підставі Контракту №JDC-FL-2023 від 12.06.2023 року, рахунку-проформи №NJ251845 від 07.08.2025 року та рахунку-фактури (інвойсу) №NJ251845 від 25.08.2025 року позивач ввіз на митну територію України товар: « 1.Ефіроспирт ациклічний: монометиловий ефір діпропіленгліколю торг.назва Dipropylene Glycol Monomethyl Ether (DPM), масова частка - 99,51 мас%, CAS:34590-94-8. Для використання в поліграфічній промисловості. Не для медичного використання. Виробник: JIANGSU DYNAMIC CHEMICAL CO., LTD. Країна виробництва: CN». Код товару за УКТЗЕД - 2909498090. Вага брутто 26130 кг, вага нетто 24700 кг.
09.12.2025 року декларант позивача, з метою митного оформлення товару, подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209230117791U5, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення зазначений імпортний товар.
Умови поставки - CIF PL Gdansk (графа 20 декларації).
Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) у розмірі 35568,00 дол.США (графа 22 декларації).
Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA209230117791U5, в якості підстави для застосування основного методу було надано документи, зазначені у графі 44 митної декларації, а саме: пакувальний лист (Packing list) №б/н від 25.08.2025 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №NJ251845 від 25.08.2025 року; коносамент (Bill of Lading) №WEMP08459655 від 27.08.2025 року; залізничну накладну (SMGS consignment note (rail)) №31525189 від 29.11.2025 року; автотранспортну накладну (Road consignment note) №6959079 від 08.12.2025 року; супровідний документ Т1 (Dispatch note model T1) №25PL322080NS75YK0 від 25.11.2025 року; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №NJ251845 від 25.08.2025 року; загальну декларацію прибуття №25UA141001373490U2 від 30.11.2025 року; платіжні інструкції в іноземній валюті №285 від 29.08.2025 року та №354 від 20.11.2025 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №19905 від 05.12.2025 року; довідку про транспортно-експедиційні витрати №00000026392 від 05.12.2025 року; сертифікат морського страхування вантажу №4006095509 від 25.08.2025 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.01.2024 року та від 03.10.2024 року; додаток-специфікацію №NJ251845 від 07.08.2025 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) №JDC-FL-2023 від 12.06.2023 року; договір (контракт) про перевезення №38953610 від 25.11.2022 року; лист-пояснення ТОВ «ФЛЕКСОРЕС» №08/12/2025/1 від 08.12.2025 року щодо причин падіння ціни на товар на ринку Китаю; лист-пояснення ТОВ «ФЛЕКСОРЕС» №10/12/2025/1 від 10.12.2025 року щодо використання товару для власного виробництва; копію митної декларації країни відправлення №230820250085689119 від 25.08.2025 року.
09.12.2025 року декларанту надіслано електронне повідомлення із вимогою щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом додатково надіслано: проформу, платіжні документи, висновок ТПП.
11.12.2025 року декларанту надіслано повідомлення-консультацію наступного змісту: «У Львівській митниці відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів та подібних (аналогічних товарів)».
11.12.2025 року Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100499/1, в графі 33 якого зазначено:
«Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: контракт складений на російській мові, відсутній переклад контракту; декларантом за МД заявлено контракт з виробником; товаросупровідні документи не містять відомості про виробника товару та торгівельну марка; згідно п.2.3 контракту від 12.06.2023 №JDC-FL-2023 якість підтверджується сертифікатом якості або іншим підтверджуючим документом, документи відсутні згідно графи 44 митної декларації; згідно з п.11.1 Контракту, яким передбачено, що будь-які зміни та додатки до цього контракту стають чинними при умові, якщо вони складені в письмовій формі та підписані представниками сторін та мають печатку; згідно п.1.2 контракту - кількість, асортимент, ціни та терміни поставки товару визначаються окремо на кожне замовлення у проформі-інвойсі та специфікації, які підписуються сторонами та є невід`ємною частиною контракту. У Додатку-специфікації №NJ251845 від 07.08.2025 відсутній підпис продавця. Враховуючи вищевикладені умови п.1.2 Контракту, проформа-інвойс уточнює та більш детально розкриває зміст договірних умов, тобто такими документами погоджуються істотні умови контракту, зокрема кожної окремої поставки, та такі є невід`ємною частиною контракту, а відтак додатками до такого Контракту. За даних умов, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної партії товару, зокрема, кількості та ціни, є підписання сторонами проформи-інвойсу, специфікації до контракту, який в подальшому становитиме невід`ємну частину контракту, що відповідає умовам контракту. За даних обставин така проформа-інвойс та специфікація не вважається підписаною, а відтак такою, що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, наявність таких обставин не дає можливості здійснити митному органу контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, з огляду на те, що відсутні відомості про узгоджену кількість та ціну товару; відповідно до п.1.3 контракту товар поставляється окремими партіями на основі замовлень покупця, які до митного оформлення декларантом не надано. Також із наданих до митного оформлення документів не вбачається, що таке замовлення існувало, так як відсутнє будь-яке посилання на таке. Наданий рахунок на перевезення №19905 від 05.12.2025 не містить відомостей про особу перевізника. Що суперечить вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999, в якому передбачається, що первинний обліковий документ повинен обов`язково містити в тому числі «особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції». Що може свідчити про недостовірність заявлених документів та наявність іншого первинного облікового документа. По даному рахунку на перевезення у митну вартість включено 46869,46 грн, проте не включено всі числові значення до митної вартості. Разом з тим, згідно з гр.21 декларації митної вартості, поданої до ЕМД декларантом не включено до заявленої митної вартості таку складову як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару. Інформація про вартість таких витрат відсутня у поданих документах та рахунку на транспорт. Підтвердження розрахунку за транспортні витрати (банківські та платіжні документи) до митного оформлення не подавались. Відповідно до п.1.3 договору на перевезення від 25.11.2022 №38953610 - подається заявка. Страховий документ №4006095509 від 25.08.2025 не містить відомостей щодо страхової суми. Експортна декларація країни відправлення 230820250085689119 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. Вищезазначена МД не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними; (в розділі «Номер коносаменту») зазначено відомості про коносамент, який до митного оформлення не надано. Також згідно експортної декларації «Країна призначення», вказано POL (Польща). Однак, відповідно до умов угоди, країною призначення є Україна. Відсутній переклад та не зроблено верифікацію експортної митної декларації, відповідно до ст.254 МКУ та вимог ЛДМСУ від 08.10.2010 №11/2-10.16/11627-ЕП. У надісланій проформі NJ251845 від 07.08.2025 відсутній підпис продавця. Відповідно до п.60 Національного стандарту №1, затвердженого ПКМУ від 10.09.2003 №1440, висновок підписується оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Наданий експертний висновок №19-09/997 від 09.12.2025 підписаний провідним експертом ЛТПП Ю.Шлапак. Натомість підписи президента чи першого віце-президентів ЛТПП відсутні. У Висновку, наданому для підтвердження заявленої митної вартості, відсутні вихідні дані з додатками. Висновок підготовлений з порушенням положень Національного стандарту №1 не може засвідчувати обґрунтованість числового розрахунку вартості імпортованих товарів, які у ньому наведені. У проформі, специфікації, пакувальному інвойсі міститься одна печатка, у контракті - інша, а у карті безпеки ще інша. Усі документи містять три різні печатки. Платіжні інструкції №285 від 29.08.2025, №354 від 20.11.2025 не можуть бути взяті до уваги, оскільки такий документ являється платіжною інструкцією, що не є документом, який засвідчує факт переведення коштів. Документів, що спростовують попередньо виявлені розбіжності, не надано.».
Крім того, вказано: «Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.
Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Застосовано метод 2а (ст.59 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості: Тов.1 слугувала мд 25UA100320035534U1 від 18.09.2025, де рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками (Полімери вінілацетату та інших складних вінілових ефірів. Полівініловий спирт (CAS №9002-89-5). PVA (1788)), становить 2,00 дол.США/кг. Коригування на розмір партії та комерційні рівні не здійснювалося, оскільки однакові для оцінюваного товару та обраної як джерело інформації партії товарів. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.».
Вважаючи протиправним рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100499/1 від 11.12.2025 року, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України.
Відповідно до положень п.п.23, 24 ч.1 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно ст.ст.49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення ст.53 МК України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 ст.54 МК України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч.2 ст.55 МК України).
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (ч.5 ст.55 МК України).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.59 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник (ч.2 ст.59 МК України).
Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.
У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість товарів за ціною договору, яка узгоджена сторонами Контракту №JDC-FL-2023 від 12.06.2023 року на підставі рахунку-фактури (інвойсу) №NJ251845 від 25.08.2025 року на загальну суму 35568,00 дол.США. Сплата коштів продавцю підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті №285 від 29.08.2025 року на суму 10670,40 дол.США (30% передоплата) та №354 від 20.11.2025 року на суму 24897,60 дол.США (70% доплата).
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митною декларацією №25UA209230117791U5 від 09.12.2025 року документи, визначені ч.2 ст.53 МК України та зазначені у гр.44 митної декларації, а саме: пакувальний лист (Packing list) №б/н від 25.08.2025 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №NJ251845 від 25.08.2025 року; коносамент (Bill of Lading) №WEMP08459655 від 27.08.2025 року; залізничну накладну (SMGS consignment note (rail)) №31525189 від 29.11.2025 року; автотранспортну накладну (Road consignment note) №6959079 від 08.12.2025 року; супровідний документ Т1 (Dispatch note model T1) №25PL322080NS75YK0 від 25.11.2025 року; декларацію про походження товару (Declaration of origin) №NJ251845 від 25.08.2025 року; загальну декларацію прибуття №25UA141001373490U2 від 30.11.2025 року; платіжні інструкції в іноземній валюті №285 від 29.08.2025 року та №354 від 20.11.2025 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №19905 від 05.12.2025 року; довідку про транспортно-експедиційні витрати №00000026392 від 05.12.2025 року; сертифікат морського страхування вантажу №4006095509 від 25.08.2025 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.01.2024 року та від 03.10.2024 року; додаток-специфікацію №NJ251845 від 07.08.2025 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) №JDC-FL-2023 від 12.06.2023 року; договір (контракт) про перевезення №38953610 від 25.11.2022 року; лист-пояснення ТОВ «ФЛЕКСОРЕС» №08/12/2025/1 від 08.12.2025 року щодо причин падіння ціни на товар на ринку Китаю; лист-пояснення ТОВ «ФЛЕКСОРЕС» №10/12/2025/1 від 10.12.2025 року щодо використання товару для власного виробництва; копію митної декларації країни відправлення №230820250085689119 від 25.08.2025 року.
Аналіз вказаних документів дає підстави зробити висновок про те, що позивач до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових).
Натомість в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також що митним органом встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Надаючи правову оцінку аргументам відповідача у цій частині, суд виходить з наступного.
Стосовно посилань відповідача на відсутність підпису продавця у проформі-інвойсі №NJ251845 від 07.08.2025 та специфікації №NJ251845 від 07.08.2025, що нібито свідчить про неузгодженість істотних умов конкретної партії товару, суд зазначає, що згідно з п.3 ч.2 ст.53 МК України, документом, що підтверджує митну вартість, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа. Позивач до митного оформлення подав підписаний продавцем рахунок-фактуру (інвойс) №NJ251845 від 25.08.2025 року на загальну суму 35568,00 дол.США, в якому чітко зазначено найменування, кількість та ціну товару. Цей документ, разом з Контрактом, є основним для підтвердження митної вартості. Сума, зазначена в інвойсі, повністю збігається із сумами, фактично сплаченими покупцем продавцю за платіжними інструкціями №285 від 29.08.2025 (10670,40 дол.США - 30%) та №354 від 20.11.2025 (24897,60 дол.США - 70%), які у сукупності становлять 35568,00 дол.США. Виконання договору обома сторонами (відвантаження товару продавцем та повна оплата покупцем) свідчить про повне узгодження сторонами всіх істотних умов конкретної партії товару, що нівелює формальну відсутність підпису продавця на додатку-специфікації. Крім того, відповідач не вказав, як саме відсутність підпису продавця у вказаних документах вплинула на числові значення складових митної вартості товару (ціну, кількість, вартість транспортування або страхування).
Стосовно посилань відповідача на те, що до митного оформлення не подано замовлення покупця на конкретну партію товару, передбаченого п.1.3 Контракту, суд зазначає, що замовлення є внутрішнім документом між сторонами зовнішньоекономічного договору. Митний кодекс України не відносить замовлення покупця ні до переліку обов`язкових документів, що підтверджують митну вартість (ч.2 ст.53 МК України), ні до переліку додаткових документів (ч.3 ст.53 МК України). Відповідно, ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Відтак ненадання замовлення не може бути підставою для відмови від першого методу визначення митної вартості.
Стосовно доводів відповідача про те, що рахунок на перевезення №19905 від 05.12.2025 не містить відомостей про особу перевізника, що, за твердженням відповідача, суперечить вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV), суд зазначає, що Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому подані позивачем документи на перевезення є допустимими доказами на підтвердження таких витрат. Аналогічна правова позиція висловлювалась Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 у справі №810/4441/16, від 31.05.2019 року у справі №804/16553/14 та від 13.01.2022 року у справі №520/11061/2020.
Окрім рахунку на перевезення №19905 від 05.12.2025, відповідачу були надані договір (контракт) про перевезення №38953610 від 25.11.2022 року, укладений з ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ», та довідка про транспортно-експедиційні витрати №00000026392 від 05.12.2025 року. Зазначені документи у своїй сукупності дозволяють ідентифікувати перевізника (ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ»), а також визначити загальну вартість транспортно-експедиційного обслуговування (109677,88 грн), з якої до митної вартості позивачем включено 46869,46 грн (вартість транспортування до перетину митного кордону України). Підстав вважати цю суму непідтвердженою або заниженою відповідачем не наведено.
Стосовно посилань відповідача на те, що позивачем не включено до митної вартості витрати на навантаження, вивантаження та обробку товару, суд зазначає, що згідно з умовами поставки CIF Gdansk (Інкотермс), за рахунок продавця сплачуються вартість товару, фрахт та страхування до порту призначення (Гданськ). Витрати на навантаження товару у порту відправлення також лежать на продавці. Відповідно, ці витрати уже включені у ціну товару (35568,00 дол.США) і не підлягають додатковому додаванню до митної вартості. Витрати на розвантаження у порту Гданськ та подальше транспортування у Україну сплачуються позивачем окремо, що відображено у документах ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ». Митним органом не доведено, які саме невраховані витрати на навантаження, вивантаження або обробку товару були понесені, але не включені позивачем до митної вартості.
Стосовно посилань відповідача на відсутність у страховому документі №4006095509 від 25.08.2025 відомостей щодо страхової суми, суд зазначає, що згідно з умовами поставки CIF Gdansk вартість страхування включається у ціну товару, що сплачує покупець продавцю. Самостійних витрат на страхування позивач не несе. Крім того, наданий сертифікат морського страхування вантажу містить відомості про застраховану суму - USD39124,80 (THIRTY NINE THOUSAND AND ONE HUNDRED AND TWENTY FOUR AND EIGHTY CENTS ONLY). Тому твердження відповідача про відсутність у страховому документі відомостей щодо страхової суми не відповідає змісту цього документа.
Стосовно посилань відповідача на те, що експортна декларація країни відправлення №230820250085689119 не містить відміток митних органів країни відправлення, не верифікована та подана без перекладу, суд виходить з такого. Копія митної декларації країни відправлення відповідно до п.7 ч.3 ст.53 МК України є додатковим документом, що подається лише у разі витребування митним органом і за наявності у декларанта. Цей документ не входить до переліку основних документів, передбачених ч.2 ст.53 МК України, на підставі яких визначається митна вартість.
Декларант (імпортер) не є суб`єктом заповнення та засвідчення експортної декларації країни відправлення, а тому будь-які вади оформлення цього документа митними органами країни-експортера не можуть ставитись у провину позивачу.
Посилання відповідача на лист Державної митної служби України від 08.10.2010 №11/2-10.16/11627-ЕП є безпідставним, оскільки такі листи не є актами нормативного характеру, а їх зміст не відповідає змісту законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини. Зокрема, ст.254 МК України встановлює загальний порядок подання документів, але не покладає на декларанта обов`язку проводити верифікацію іноземних документів через спеціальні організації.
Аналогічна правова позиція щодо ролі експортної декларації країни відправлення у процедурі визначення митної вартості викладена у постановах Верховного Суду від 27.03.2020 року у справі №540/2605/18, від 03.05.2023 року у справі №140/6689/20, від 02.10.2025 року у справі №140/12559/23 та від 12.02.2026 року у справі №460/5068/24, в яких Верховний Суд звернув увагу на те, що митна декларація країни відправлення є документом продавця та складається відповідно до вимог країни відправлення, а покупець жодним чином не може впливати на зміст чи форму вказаного документа.
Стосовно посилань відповідача на невідповідність експертного висновку Львівської торгово-промислової палати №19-09/997 від 09.12.2025 року вимогам Національного стандарту №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, суд зазначає, що Національний стандарт №1 встановлює загальні засади оцінки майна та регулює діяльність суб`єктів оціночної діяльності у розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 №2658-III. Висновок торгово-промислової палати щодо вартісних характеристик товарів є документом, передбаченим п.8 ч.3 ст.53 МК України, і не є «звітом про оцінку майна» у розумінні Національного стандарту №1. Відповідно, вимоги цього стандарту до підписантів та змісту звіту не поширюються на висновки торгово-промислової палати, що подаються для підтвердження митної вартості товарів.
Більше того, експертний висновок торгово-промислової палати є додатковим документом, що подається на вимогу митного органу. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.06.2022 року у справі №280/1824/19, висновки щодо якісних і вартісних характеристик товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, мають інформативний характер, не є визначальними під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості, а наявність у них окремих неточностей не може бути єдиною та самодостатньою підставою для коригування заявленої митної вартості.
Стосовно посилань відповідача на наявність у різних документах різних печаток продавця, суд зазначає, що відповідач не вказав, як саме наявність кількох печаток у документах, виданих одним і тим же продавцем (контракт, проформа-інвойс, специфікація, пакувальний лист, карта безпеки), впливає на числові значення складових митної вартості. Сам по собі цей факт без встановлення конкретних розбіжностей у ціні, кількості або інших параметрах товару не свідчить про недостовірність наданих відомостей. Митним органом не наведено доказів того, що такі документи не виходять від продавця або що їх зміст не відповідає дійсності.
Стосовно посилань відповідача на те, що платіжні інструкції №285 від 29.08.2025 та №354 від 20.11.2025 не можуть бути взяті до уваги, оскільки нібито не засвідчують факт переведення коштів, суд зазначає, що згідно з п.4 ч.2 ст.53 МК України, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, надаються, якщо рахунок сплачено. Платіжна інструкція є первинним платіжним документом, що ініціює переказ коштів і містить усі відомості про суму платежу, отримувача та призначення. На вказаних платіжних інструкціях міститься відмітка банку про їх виконання (SWIFT-підтвердження). Сума двох платежів (10670,40 дол.США + 24897,60 дол.США) повністю збігається із сумою, заявленою у митній декларації (35568,00 дол.США), що підтверджує факт оплати товару у повному обсязі. Митний орган не зазначив, які саме банківські документи, на його думку, могли б усунути сумнів у факті оплати, і не зробив відповідного запиту згідно з вимогами ч.3 ст.53 МК України.
Крім того, суд наголошує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості. Водночас умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №803/3649/15, а також у постанові від 17.04.2018 року у справі №815/329/17, у якій Верховний Суд звернув увагу, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом.
Стосовно посилань відповідача на те, що товаросупровідні документи не містять відомостей про виробника товару та торгову марку, суд зазначає, що ч.2 ст.53 МК України не передбачає обов`язкового зазначення цих відомостей у всіх документах, поданих для підтвердження митної вартості. У наданому позивачем Контракті №JDC-FL-2023 від 12.06.2023 року продавцем виступає JIANGSU DYNAMIC CHEMICAL CO., LTD. (КНР), який згідно з графою 31 митної декларації є виробником товару. Опис товару у митній декларації, проформі-інвойсі та специфікації містить достатньо ідентифікуючих ознак товару: найменування (Dipropylene Glycol Monomethyl Ether, DPM), CAS-номер (34590-94-8), масова частка (99,51 мас%), кількість (24,7 МТ), про що також свідчать надані позивачем листи-пояснення №08/12/2025/1 від 08.12.2025 та №10/12/2025/1 від 10.12.2025 щодо причин падіння ціни на товар на ринку Китаю та використання товару для власного виробництва.
Стосовно доводів відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, суд такі не приймає до уваги, оскільки 11.12.2025 декларанту надіслано лише повідомлення-консультацію наступного змісту: «У Львівській митниці відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів та подібних (аналогічних товарів)». Згідно з ч.4 ст.57 МК України, під час консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією. Натомість надсилання повідомлення про відсутність у митниці інформації не є обміном інформацією і не може вважатися належно проведеною консультацією у розумінні ст.57 МК України. Формальне посилання відповідача в оспорюваному рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 року у справі №809/257/17, а також у постанові від 08.08.2025 року у справі №460/164/24, де Верховний Суд звернув увагу, що можливість надання декларантом додаткових документів на підтвердження правомірності визначення митної вартості товарів за першим методом прямо залежить від чіткого визначення Митницею конкретних обставин, які викликали у неї сумніви у достовірності задекларованої митної вартості, а тому недотримання цих умов свідчить про порушення критеріїв правомірності рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
Стосовно правомірності застосованого відповідачем другорядного методу визначення митної вартості та обраного джерела інформації, суд зазначає таке.
При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем зазначено: «Застосовано метод 2а (ст.59 МКУ)».
Згідно з ч.2 ст.59 МК України, при застосуванні методу за ціною договору щодо ідентичних товарів за основу береться вартість операції з ідентичними товарами. Під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Втім, як джерело інформації для коригування митної вартості відповідач використав митну декларацію №25UA100320035534U1 від 18.09.2025 року, в якій, як випливає з самого тексту оскаржуваного рішення, був задекларований інший товар - «Полімери вінілацетату та інших складних вінілових ефірів. Полівініловий спирт (CAS №9002-89-5). PVA (1788)».
Натомість позивач задекларував товар - монометиловий ефір дипропіленгліколю (Dipropylene Glycol Monomethyl Ether, DPM, CAS:34590-94-8). Водночас суд зауважує, що ці товари мають різні хімічні характеристики, різні класифікаційні товарні позиції за УКТЗЕД, різні фізичні та хімічні властивості, різне призначення на ринку та різних виробників.
Відповідач не навів у рішенні жодного обґрунтування того, у якій частині характеристики товарів збігаються між собою, та чому товар з вищенаведеним хімічним складом може вважатись ідентичним товаром позивача у розумінні ч.2 ст.59 МК України. Сам факт того, що обидва товари є хімічними сполуками, не свідчить про їх ідентичність.
Більше того, у самому рішенні відповідач вказує, що «у Львівській митниці відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів та подібних (аналогічних товарів)». Це твердження прямо суперечить факту застосування методу 2а - за ціною договору щодо ідентичних товарів. Якщо у відповідача була відсутня інформація про ідентичні товари, він не міг застосувати цей метод і повинен був перейти до методу за ціною подібних (аналогічних) товарів (ст.60 МК України), а далі - послідовно до інших методів, як того вимагає ч.3 ст.57 МК України.
Відповідно до ч.2 ст.55 МК України, прийняте письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Оскаржуване рішення не містить жодних пояснень щодо зробленого вибору ціни хімічно іншого товару як основи для коригування. Відповідач не навів жодних аргументів на користь зіставності товарів, не пояснив, чому ціна полівінілового спирту (2,00 дол.США/кг) може використовуватись для визначення митної вартості монометилового ефіру дипропіленгліколю.
Аналогічну позицію щодо вимог до обґрунтування коригування митної вартості за другорядним методом сформулював Верховний Суд у постанові від 27.02.2025 року у справі №300/784/24, де зазначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості повинне містити пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, а також зазначення докладної інформації і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
У той же час митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2026 року у справі №560/2740/25 та у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року у справі №300/784/24.
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав для застосування другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 20.06.2023 року у справі №1.380.2019.006247, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Втім, в оскаржуваному рішенні відповідач не вказував на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митній декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні чи не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах; не вказано, які саме додаткові документи витребовувались у декларанта для підтвердження митної вартості та які документи не було надано.
Беручи до уваги те, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100499/1 від 11.12.2025 року є правовим актом індивідуальної дії, суд констатує невідповідність такого рішення критеріям чіткості та зрозумілості, що породжує його неоднозначне трактування, а тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат у вигляді судового збору в сумі 3328,00 грн, наявні підстави для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то питання щодо їх стягнення вирішуватиметься судом протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення за умови подання відповідних доказів. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява, у відповідності до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягатиме залишенню без розгляду.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 139, 72-77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100499/1 від 11.12.2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка, 1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ: 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕКСОРЕС» (місцезнаходження: вул.Лесі Українки, 53, с.Чишки, Львівський район, Львівська область, 81144; код ЄДРПОУ: 38953610) судовий збір в сумі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.