Справа № 216/9103/25 
Провадження № 3/216/227/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області 

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, –

ВСТАНОВИВ: 

30 листопада 2025 року о 00:03 год по вул. Німецька, 20 в м. Кривому Розі, водій  ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi»,державний номерний знак НОМЕР_1 ,з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки, або в закладі охорони здоров`я відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Вказаними діями  ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 
Адвокат Гузєв І.Г. надав суду клопотання про закриття провадження у справі відносно  ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення з огляду на наступне. Факт перебування  ОСОБА_1 на місці складення матеріалів про адміністративне правопорушення не підтверджується жодним доказом, як і факт керування ним транспортним засобом. Відеозапис з відеокамери поліцейського не є безперервним, не відтворює всієї хронології подій, що відбуваються на місці складення протоколу. Протокол надано сторонній особі, за відсутності ОСОБА_1 . З наявного відеозапису вбачається, що пасажири автомобіля заперечують наявність ОСОБА_1 на місці складення адміністративних матеріалів. 
Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступних висновків. 
Пунктами 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України на учасників дорожнього руху покладений обов’язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством. 
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
У відповідності зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що закріплено ст. 252 КУпАП. 
Порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція). 
Відповідно до розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Огляд водія на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Розділу І Інструкції № 1413/278580). 
Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (абз. 2 п. 5 Порядку № 1103, ст. 130 КУпАП).
Проте, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п. 6 Порядку № 1103, п. 7 Розділу І Інструкції № 1413/278580).
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 Розділу ІІ Інструкції № 1413/278580, п. 7 Порядку № 1103).
ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП, що підтверджується постановою інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Нечаєва В.В. від 30.11.2025. 
Із оглянутого диску відеозапису з місця події судом встановлено, що  ОСОБА_1 рухався на своєму автомобілі попереду працівників поліції, зупинився, пересів на заднє пасажирське сидіння, інших осіб в салоні автомобіля не було, на звернення працівників поліції не реагував, ображав їх нецензурною лайкою, з салону автомобіля не виходив. 
Диск відеозапису не викликає сумнівів щодо його фальсифікації, необ`єктивності, та підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Також, як належні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП судом оцінено та визнано:
- протокол про адміністративне правопорушення, який складено уповноваженою на те посадовою особою, у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 КУпАП, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника; 
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30.11.2025; 
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 30.11.2025;
- рапорт інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Нечаєва В. від 30.11.2025;
- роз`яснення про відсторонення від права керування транспортним засобом від 30.11.2025. 
Заперечення адвоката Гузєва І.Г. оцінюються судом у сукупності з іншими доказами у справі, та розцінюються як такі, що не заслуховують на увагу, та не можуть слугувати підставою звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За клопотанням адвоката Гузєва І.Г. судом викликались судовими повістками свідки у судові засідання 26 лютого 2026 року, 12 березня 2026 року, та 08 квітня 2026 року, за адресами повідомленими адвокатом, однак повістки вони не отримували, а захисник їх явку до суду не забезпечив. 
У справах «Тейксейра де Кастро проти Поругалії» від 09 червня 1988 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1988 року, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази. При оцінці доказів сум має керуватися критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Проаналізувавши всі докази у сукупності, суд вважає, що  ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшла підтвердження в повному обсязі.
Будь-яких порушень зі сторони працівників патрульної поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом не встановлено. 
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов’язки у правовому полі.
Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов’язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23).
На підставі вищевикладеного, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та інші вимоги ст. 33 КУпАП, суд вважає за необхідне, визнати винним  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами, що є достатнім для запобігання вчиненню в подальшому правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути зі  ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 279, 280, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», - 
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобам строком на 1 (один) рік. 
Штраф підлягає сплаті за наступними реквізитами: 
Отримувач коштів: ГУК у Дніпропетровській області/Дніпропетровська область/21081300
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155 
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Рахунок отримувача: UA 758999980313020149000004001
Код класифікації доходів бюджету: 21081300
Призначення платежу: адміністративний штраф у сфері забезпечення дорожнього руху ПІП правопорушника. Серія _______ № протоколу_______ .
Стягнути зіОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судовий збіру розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. 
Судовий збір підлягає сплаті за наступними реквізитами: 
Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001
Код класифікації доходів бюджету: 22030106
При заповненні платіжного документу необхідно вказати: 
- *101; «судовий збір» стягнуто з _______ ПІП на користь держави за постановою суду № _______ від ____ дата;
- Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. 
Згідно статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місце проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

Суддя         Ю.В.Онопченко