154/1088/26 
2/154/951/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
19 травня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді Вітера І.Р.,
з участю секретаря судового засідання Мазій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
16 березня 2026 року до Володимирського міського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 7960 грн.
Стислий виклад позовних вимог
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 травня 2025 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 09.05.2025-100002765, за умовами якого відповідачці надано кредит у розмірі 3 000,00 грн.
Позивач зазначив, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачці кредитні кошти. Водночас відповідачка свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів за договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.
З урахуванням наведеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 09.05.2025-100002765 від 10 травня 2025 року у розмірі 7 960,00 грн, а також покласти на відповідачку судові витрати. З позовної заяви також вбачається, що позивач просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, за наявними у матеріалах справи доказами, і не заперечував проти заочного розгляду справи. 
Процесуальні дії та рішення у справі
Ухвалою суду від 20 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, за наявними у матеріалах справи доказами. Проти ухвалення заочного рішення у справі позивач не заперечував.
Відповідачка ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку за останнім відомим суду зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України.
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не подавала. Правом на подання відзиву на позовну заяву, доказів на спростування позовних вимог, а також заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не скористалася.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на повторну неявку відповідачки, її належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, неподання нею відзиву та відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд постановив проводити розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами сторін
З наданої позивачем копії пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) вбачається, що 10 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» як кредитодавцем та ОСОБА_1 як позичальницею укладено електронний кредитний договір № 09.05.2025-100002765.
Відповідно до п. 1.2 договору дата набрання чинності пропозицією (офертою) — 10 травня 2025 року. Згідно з п. 1.3 договору дата та час укладення договору — 10 травня 2025 року о 20 год 54 хв.
За змістом п. 1.10 договору, договір № 09.05.2025-100002765 укладено з використанням мобільного застосунку «Швидко Гроші». 
Згідно з п. 2.1 договору електронний кредитний договір, частиною якого є пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 2.2 договору електронний кредитний договір складається з електронних документів, які містять усі його істотні умови, а саме: пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем, а також відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), сформованої на сайті кредитодавця та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, отриманого в повідомленні на номер телефону, вказаний при ідентифікації на сайті.
З п. 2.3 договору вбачається, що технологія укладення електронного кредитного договору передбачала ідентифікацію позичальника в особистому кабінеті, обрання ним умов кредитування, направлення кредитодавцем пропозиції та заявки, формування акцепту, а також підписання позичальником відповіді про прийняття пропозиції електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
У розділі реквізитів та підписів сторін також зазначено, що для підписання та укладення договору на фінансовий номер позичальниці 0931121433 було відправлено смс-повідомлення з кодом, а позичальниця підтвердила підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором E199.
Відповідно до п. 3.1 договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію або комісії, якщо такі встановлені договором.
За змістом п. 3.2 договору кредит надається на придбання товарів, робіт, послуг для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно із заявкою кредитного договору № 09.05.2025-100002765 позичальницею за договором є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 28 лютого 2018 року органом 0712, адреса: АДРЕСА_1 . У заявці також зазначено реквізити належного позичальниці електронного платіжного засобу для надання коштів: 5457-08XX-XXXX-7504.
Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, платності і поворотності. Способом надання коштів у рахунок кредиту визначено перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5457-08XX-XXXX-7504.
Згідно із заявкою до кредитного договору № 09.05.2025-100002765 від 10 травня 2025 року позичальниці надано кредит на таких умовах: дата надання кредиту — 10 травня 2025 року; сума кредиту — 3 000,00 грн; строк, на який надається кредит, — 217 днів з дати його надання; дата повернення кредиту — 12 грудня 2025 року.
У заявці зазначено, що продовження, лонгація або пролонгація строку кредитування, строку виплати кредиту чи строку договору не передбачена. У позичальниці відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування, строку виплати кредиту або строку договору.
За умовами заявки процентна ставка «Стандарт» є фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1 % за один день користування кредитом і застосовується протягом перших трьох чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір цієї процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Процентна ставка «Економ» є фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 0,5 % за один день користування кредитом і застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, у яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір цієї процентної ставки також не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Заявкою передбачено комісію, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 9 % від суми кредиту, що становить 270,00 грн. Така комісія нараховується кредитодавцем та обліковується в день видачі кредиту, а сплачується згідно з графіком платежів.
Крім того, заявкою передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 270,00 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Така комісія нараховується кредитодавцем та обліковується в перший день кожного з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, і сплачується згідно з графіком платежів.
У заявці також зазначено, що денна процентна ставка становить 0,84 % та розрахована за формулою: 0,84 % = (5 460 / 3 000) / 217 ? 100 %. Проценти за договором визначені як плата за користування кредитом і розраховуються шляхом множення суми кредиту або залишку суми кредиту на кількість днів користування кредитом та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Відповідно до графіка платежів, який міститься у заявці, позичальниця мала сплатити сім чергових платежів. Перші три платежі становили по 1 200,00 грн кожен, з яких 930,00 грн становили проценти, а також відповідно: у першому платежі — 270,00 грн комісії за надання кредиту; у другому і третьому платежах — по 270,00 грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Наступні три платежі становили по 465,00 грн кожен і складалися з процентів. Сьомий платіж становив 3 465,00 грн, з яких 465,00 грн — проценти, а 3 000,00 грн — сума кредиту. Кінцевою датою сьомого платежу визначено 12 грудня 2025 року.
З п. 7.6 договору вбачається, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти.
Відповідно до п. 9.1 договору у разі несплати кредиту, процентів або комісій у встановлені договором строки сума відповідних зобов`язань з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником суми кредиту, несплати нарахованих процентів або комісій до позичальника може бути застосована неустойка згідно з п. 7.6 кредитного договору.
Згідно з п. 9.2 договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі черговість погашення вимог за договором встановлюється законом.
Відповідно до п. 10.1 договору цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем в інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепту), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону, вказаний при реєстрації в інформаційній системі кредитодавця. Договір діє протягом одного року.
З п. 13.5 договору вбачається, що недійсність окремих положень договору, встановлена рішенням суду, не має наслідком недійсність усього договору та не звільняє позичальника від грошового зобов`язання повернути кредитні кошти та сплатити інші платежі, передбачені умовами договору.
З наданого позивачем листа Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вих. № 1-1003 від 10 березня 2026 року вбачається, що це товариство повідомило ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про надання ним послуг з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків.
У зазначеному листі ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вказало, що між ним та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» укладено договір на переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01 квітня 2024 року.
Із цього ж листа вбачається, що відповідно до зазначеного договору 10 травня 2025 року о 20 год 55 хв 04 сек було успішно перераховано кошти у сумі 3 000,00 грн на платіжну картку клієнта № НОМЕР_3 . Номер транзакції в системі iPay.ua — 737515730. Призначення платежу зазначено як: «Видача за договором кредиту № 09.05.2025-100002765». 
Наведені відомості узгоджуються з умовами заявки до кредитного договору № 09.05.2025-100002765, у якій як реквізити належного позичальниці електронного платіжного засобу для надання кредитних коштів зазначено картку № НОМЕР_4 , а датою надання кредиту визначено 10 травня 2025 року.
З наданої копії договору про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 вбачається, що такий договір укладено між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» як торговцем та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» як платіжною установою.
За змістом п. 1.1 цього договору платіжна установа прийняла на себе зобов`язання надавати торговцю послуги з переказу коштів без відкриття рахунку, зокрема здійснювати від імені торговця прийом на розрахунковий рахунок платіжної установи безготівкових платежів споживачів, а також виконувати платіжні операції з переказу споживачам виплат у порядку та строки, передбачені договором.
Відповідно до п. 4.3 договору про надання послуг з переказу коштів платіжна установа зобов`язана здійснювати переказ виплат споживачу та забезпечувати відображення інформації згідно з правилами та регламентами платіжної системи для відображення банком, що обслуговує рахунок споживача, на рахунку споживача виплати негайно після отримання від торговця відомостей про виплату засобами протоколу обміну.
З п. 4.6 договору вбачається, що сума коштів, необхідна для здійснення переказу виплат, має перераховуватись платіжній установі кожного банківського дня з призначенням платежу, яке містить вказівку на договір про надання послуг з переказу коштів. Отже, надана копія договору підтверджує наявність договірних відносин між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» щодо технічного забезпечення переказу кредитних коштів споживачам. 
Також позивачем надано скріншот BankID, який містить відомості щодо ідентифікації особи позичальниці при укладенні кредитного договору. З наданого документа вбачається, що в ньому зазначені анкетні та ідентифікаційні дані ОСОБА_1 , зокрема її РНОКПП, дата народження, номер телефону та адресні дані. 
Таким чином, надані позивачем документи щодо укладення кредитного договору, заявки до нього, використання одноразового ідентифікатора, реквізитів платіжної картки позичальниці, договору з платіжною установою та листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» про фактичне перерахування 3 000,00 грн на картку № НОМЕР_3 у сукупності містять відомості про електронне укладення договору та фактичне надання кредитних коштів за договором № 09.05.2025-100002765 від 10 травня 2025 року.
З наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором вбачається, що вона складена щодо позичальниці ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кредитним договором № 09.05.2025-100002765 від 10 травня 2025 року.
Відповідно до цієї довідки-розрахунку заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 7 960,00 грн та складається з таких сум: 3 000,00 грн — основний борг; 2 920,00 грн — проценти; 540,00 грн — комісія за обслуговування; 1 500,00 грн — неустойка.
У довідці-розрахунку також зазначено, що проценти за кредитом нараховані за період з 10 травня 2025 року по 12 грудня 2025 року, тобто в межах строку кредитування, визначеного заявкою до кредитного договору як 217 днів з дати надання кредиту, з кінцевою датою повернення кредиту 12 грудня 2025 року.
Зіставлення довідки-розрахунку з умовами заявки до кредитного договору свідчить, що заявлена до стягнення сума основного боргу 3 000,00 грн відповідає сумі кредиту, визначеній у договорі, а сума комісії за обслуговування 540,00 грн відповідає двом платежам по 270,00 грн, передбаченим заявкою у другому та третьому чергових періодах користування кредитом.
Разом із тим у довідці-розрахунку не наведено деталізованого щоденного розрахунку процентів, не розкрито порядок формування суми процентів 2 920,00 грн, а також не зазначено конкретний період, кількість днів та підстави нарахування неустойки у сумі 1 500,00 грн. Довідка містить лише підсумкову структуру заборгованості за кредитним договором. 
Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Позивач звернувся до суду за захистом свого майнового права, посилаючись на невиконання відповідачкою грошового зобов`язання за кредитним договором, тому заявлені вимоги підлягають розгляду судом у межах поданої позовної заяви та на підставі доказів, наданих учасниками справи.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Застосовуючи зазначені норми процесуального права, суд виходить із того, що саме позивач повинен довести факт укладення кредитного договору, факт надання відповідачці кредитних коштів, зміст грошового зобов`язання, факт його невиконання та розмір заборгованості. Водночас відповідачка, яка була належним чином повідомлена про розгляд справи, відзиву, заперечень, доказів погашення заборгованості або доказів на спростування розрахунку позивача суду не надала.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючи надані позивачем докази, суд бере до уваги їх взаємний зв`язок, узгодженість між собою, а також достатність для встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Щодо доведеності факту укладення кредитного договору в електронній формі
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Застосовуючи зазначені норми до спірних правовідносин, суд виходить із того, що заявлене позивачем грошове зобов`язання виникло з кредитного договору № 09.05.2025-100002765 від 10 травня 2025 року, укладення якого позивач підтверджує електронними документами, що містять оферту, заявку та акцепт позичальниці.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Матеріали справи не містять доказів того, що кредитний договір № 09.05.2025-100002765 від 10 травня 2025 року є недійсним або що його недійсність встановлена законом. Відповідачка не подала заперечень щодо факту укладення договору, не оспорила використання її фінансового номера телефону, електронного платіжного засобу, персональних ідентифікаційних даних або одноразового ідентифікатора.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Надані позивачем документи підтверджують, що кредитний договір було укладено за допомогою інформаційної системи кредитодавця та мобільного застосунку «Швидко Гроші». Зміст договору зафіксований в електронних документах: пропозиції про укладення кредитного договору, заявці та відповіді про прийняття пропозиції, що відповідає вимогам письмової електронної форми правочину.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор — це алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що прийняла пропозицію укласти електронний договір, шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, який надав таку пропозицію.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором — це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За умовами п. 2.2 кредитного договору електронний кредитний договір складається з пропозиції про укладення кредитного договору, заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції, підписаної за допомогою одноразового ідентифікатора, отриманого на номер телефону, вказаний при ідентифікації на сайті. За п. 2.3 договору позичальник підписує відповідь про прийняття пропозиції електронним підписом одноразовим ідентифікатором. У договорі зазначено, що він підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором E199, який був надісланий на фінансовий номер телефону НОМЕР_5 .
Також зі скріншоту BankID вбачається, що під час ідентифікації були отримані анкетні та ідентифікаційні дані ОСОБА_1 , зокрема її РНОКПП, дата народження, номер телефону та адресні дані.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що надані позивачем докази у своїй сукупності підтверджують укладення 10 травня 2025 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 кредитного договору № 09.05.2025-100002765 в електронній формі.
Щодо доведеності факту надання кредиту та виникнення обов`язку його повернення
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа, кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти, кредит, позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.
За умовами заявки до кредитного договору № 09.05.2025-100002765 відповідачці надано кредит у сумі 3 000,00 грн, дата надання кредиту — 10 травня 2025 року, строк кредитування — 217 днів, дата повернення кредиту — 12 грудня 2025 року. У заявці зазначено реквізити електронного платіжного засобу позичальниці для надання коштів: 5457-08XX-XXXX-7504.
Факт фактичного перерахування кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вих. № 1-1003 від 10 березня 2026 року, з якого вбачається, що 10 травня 2025 року о 20 год 55 хв 04 сек було успішно перераховано 3 000,00 грн на платіжну картку клієнта № НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua — 737515730, призначення платежу: «Видача за договором кредиту № 09.05.2025-100002765».
Надана копія договору про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 підтверджує наявність договірних відносин між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» щодо здійснення переказів коштів споживачам. За змістом цього договору платіжна установа прийняла на себе зобов`язання виконувати платіжні операції з переказу споживачам виплат у порядку та строки, передбачені договором.
Отже, суд вважає доведеним, що ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» виконало свій обов`язок за кредитним договором та надало відповідачці кредитні кошти в сумі 3 000,00 грн. З моменту отримання цих коштів у відповідачки виник обов`язок повернути кредит та сплатити передбачені договором проценти і платежі у строки, визначені договором.
Щодо змісту грошового зобов`язання, процентів та комісії
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог — відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За змістом заявки до кредитного договору строк повернення кредиту встановлено до 12 грудня 2025 року. Доказів повернення кредиту в повному обсязі або сплати всіх платежів у межах установленого договором строку відповідачка суду не надала.
Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.
Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За умовами заявки до кредитного договору процентна ставка «Стандарт» становить 1 % за один день користування кредитом та застосовується протягом перших трьох чергових періодів користування кредитом. Процентна ставка «Економ» становить 0,5 % за один день користування кредитом та застосовується протягом наступних чергових періодів. Денна процентна ставка за договором визначена у розмірі 0,84 %.
Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою, визначеною цією нормою, з урахуванням загальних витрат за споживчим кредитом, загального розміру кредиту та строку кредитування у днях.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка за договором про споживчий кредит не може перевищувати 1 відсоток. 
Кредитний договір у цій справі укладено 10 травня 2025 року, тобто після набрання чинності Законом України № 3498-IX, яким, зокрема, внесено зміни до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо денної процентної ставки.
Оскільки визначена у заявці денна процентна ставка становить 0,84 %, а договірні процентні ставки «Стандарт» та «Економ» не перевищують граничного рівня 1 % за один день користування кредитом, підстав вважати умови договору щодо процентів такими, що суперечать імперативним вимогам Закону України «Про споживче кредитування», суд не встановив.
З довідки-розрахунку вбачається, що проценти за кредитом нараховані за період з 10 травня 2025 року по 12 грудня 2025 року, тобто в межах строку кредитування, визначеного заявкою до кредитного договору. Заявлена до стягнення сума процентів становить 2 920,00 грн.
Суд бере до уваги, що заявлена позивачем сума процентів не перевищує загальної суми процентів, передбаченої графіком платежів за договором. Так, графік платежів передбачає сплату процентів за сім чергових періодів: 930,00 грн, 930,00 грн, 930,00 грн, 465,00 грн, 465,00 грн, 465,00 грн та 465,00 грн, що в сукупності становить 4 650,00 грн. Водночас позивач просить стягнути проценти у меншому розмірі — 2 920,00 грн.
За таких обставин суд вважає, що вимога про стягнення процентів у сумі 2 920,00 грн є доведеною та підлягає задоволенню.
Щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд виходить із такого.
За умовами заявки до кредитного договору комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 270,00 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Ця комісія нараховується кредитодавцем та обліковується в перший день кожного з двох чергових періодів і сплачується згідно з графіком платежів.
З довідки-розрахунку вбачається, що позивач заявив до стягнення комісію за обслуговування у сумі 540,00 грн, тобто дві комісії по 270,00 грн, передбачені заявкою до кредитного договору.
Суд враховує, що зазначена комісія прямо передбачена умовами заявки, входить до загальної структури платежів за договором, а визначена договором денна процентна ставка з урахуванням загальних витрат за споживчим кредитом становить 0,84 %, тобто не перевищує встановлену законом граничну денну процентну ставку 1 %. Відповідачка не подала заперечень щодо нарахування цієї комісії та не надала доказів її сплати.
За таких обставин вимога про стягнення 540,00 грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості є доведеною та підлягає задоволенню.
Щодо основного боргу
З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором вбачається, що заборгованість відповідачки за основним боргом становить 3 000,00 грн.
Оскільки факт надання відповідачці кредиту в сумі 3 000,00 грн підтверджений матеріалами справи, а доказів повернення цієї суми суду не надано, вимога про стягнення основного боргу в сумі 3 000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо неустойки
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою, штрафом, пенею, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За п. 7.6 кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у заявці. За п. 9.1 договору у разі несплати кредиту, процентів або комісії у встановлені договором строки відповідні суми з наступного за останнім для сплати днем вважаються простроченими, а до позичальника може бути застосована неустойка.
Разом з тим, з довідки-розрахунку вбачається, що позивач заявив до стягнення неустойку в сумі 1 500,00 грн, однак у цьому документі не наведено деталізованого розрахунку такої неустойки: не зазначено конкретний період її нарахування, кількість днів прострочення, розмір неустойки за кожен день або за кожне окреме порушення, а також порядок формування кінцевої суми 1 500,00 грн.
Крім того, суд враховує спеціальне правове регулювання відповідальності позичальника за кредитним договором у період дії воєнного стану.
Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальникові було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені та інших платежів, сплата яких передбачена відповідним договором за прострочення виконання. Неустойка, штраф, пеня та інші платежі, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем. 
Оскільки кредитний договір укладено 10 травня 2025 року, кінцевий строк повернення кредиту настав 12 грудня 2025 року, а заявлена неустойка пов`язана саме з простроченням виконання кредитного зобов`язання у період дії воєнного стану, вимога про стягнення неустойки суперечить п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Позивач у позовній заяві посилався на те, що законодавчі обмеження щодо нарахування та стягнення неустойки за договорами споживчого кредиту були виключені із Закону України «Про споживче кредитування». Однак такі доводи не спростовують застосування до спірних правовідносин п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який є чинною спеціальною нормою цивільного законодавства щодо звільнення позичальника у період дії воєнного стану від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки, штрафу, пені та інших платежів, передбачених договором за прострочення виконання кредитного зобов`язання. Тому виключення відповідних положень із Закону України «Про споживче кредитування» саме по собі не припиняє дії п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України і не надає кредитодавцю права на стягнення неустойки, нарахованої за прострочення виконання кредитного договору у період дії воєнного стану.
За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення 1 500,00 грн неустойки необхідно відмовити.
Висновок суду за результатами розгляду справи
Оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач довів факт укладення 10 травня 2025 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 кредитного договору № 09.05.2025-100002765 в електронній формі, факт надання відповідачці кредитних коштів у розмірі 3 000,00 грн, а також факт невиконання відповідачкою обов`язку з повернення кредиту та сплати передбачених договором платежів.
Водночас позовні вимоги підлягають задоволенню не в повному обсязі, оскільки заявлена до стягнення неустойка у сумі 1 500,00 грн не може бути стягнута з відповідачки з огляду на положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а також через відсутність у матеріалах справи деталізованого розрахунку цієї суми.
Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 09.05.2025-100002765 від 10 травня 2025 року у загальному розмірі 6 460,00 грн, яка складається з: 3 000,00 грн — основний борг; 2 920,00 грн — проценти; 540,00 грн — комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 1 500,00 грн неустойки слід відмовити.
Судові витрати
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У цій справі судові витрати позивача складаються із судового збору, сплаченого за подання позовної заяви до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач заявив до стягнення з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 7 960,00 грн.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача 6 460,00 грн, що складається з 3 000,00 грн основного боргу, 2 920,00 грн процентів та 540,00 грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 1 500,00 грн неустойки суд відмовляє.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
З огляду на часткове задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить: 6 460,00 грн ? 2 662,40 грн / 7 960,00 грн = 2 160,64 грн.
Отже, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» підлягає стягненню 2 160,64 грн судового збору.
Інші судові витрати до стягнення позивачем не заявлені та матеріалами справи не підтверджені.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 202, 203, 204, 205, 207, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 610, 611, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 09.05.2025-100002765 від 10 травня 2025 року у розмірі 6 460,00 грн (шість тисяч чотириста шістдесят гривень 00 копійок), з яких: 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) — основний борг; 2 920,00 грн (дві тисячі дев`ятсот двадцять гривень 00 копійок) — проценти; 540,00 грн (п`ятсот сорок гривень 00 копійок) — комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 в частині стягнення 1 500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) неустойки — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 2 160,64 грн (дві тисячі сто шістдесят гривень 64 копійки).
Заочне рішення може бути переглянуте Володимирським міським судом Волинської області за письмовою заявою відповідачки.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачкою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, установлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: І.Р. Вітер