Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( з а о ч н е )
Справа №338/380/26
Провадження №2/338/595/26
12 червня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі:  головуючого-судді  Шишка О. А.,
з участю:  секретаря  Сіщук Г. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №14.09.2025-100001960 від 14.09.2025 року в сумі 15900 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.09.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір №14.09.2025-100001960 шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця та підписання його відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов укладеного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн строком на 98 днів до 20.12.2025 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом та комісії за надання кредиту у розмірі 1000 грн.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору,однак останній взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконав, у визначений договором строк кредит не повернув, проценти та інші платежі не сплатив, у зв`язку з чим станом на 05.03.2026 року утворилася заборгованість у розмірі 15900 грн, з яких: 5000 грн – основний борг, 4900 грн – проценти за користування кредитом, 1000 грн – комісія та 5000 грн – проценти, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України.
Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15900 грн та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 14.09.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №14.09.2025-100001960.
З наданої позивачем пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) вбачається, що договір укладався в електронній формі шляхом акцептування відповідачем пропозиції кредитодавця та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, надісланим на фінансовий номер телефону позичальника.
Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн строком на 98 днів до 20.12.2025 року. Процентна ставка визначена сторонами як фіксована та становить 1 % за кожен день користування кредитом. Також умовами договору передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту, що становить 1000 грн.
Факт видачі кредитних коштів підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №20345-1391-278081887 від 14.09.2025 року, відповідно до якої ТОВ «Споживчий центр» здійснило переказ коштів у сумі 5000 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , отримувачем яких зазначено ОСОБА_1 .
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 05.03.2026 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 15900 грн, з яких: 5000 грн – основний борг, 4900 грн – проценти за користування кредитом, 1000 грн – комісія та 5000 грн – проценти, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України.
Будь-яких доказів на спростування наведених обставин відповідачем суду не подано.
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
За змістом статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися у письмовій, у тому числі електронній формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в електронному документі.
Частиною другою статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з частинами третьою та шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) та прийняття такої пропозиції (акцепту).
Відповідно до статті 12 зазначеного Закону моментом підписання електронного правочину є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 зазначив, що договір, укладений шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», є таким, що укладений у письмовій формі та породжує для сторін відповідні цивільні права та обов`язки.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19 та від 12.01.2021 у справі №524/5556/19.
Оцінюючи подані позивачем докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що факт укладення між сторонами кредитного договору, погодження його істотних умов та отримання відповідачем кредитних коштів є доведеним належними та допустимими доказами.
При цьому відповідачем не оспорювалися ні факт укладення кредитного договору, ні належність банківської картки, на яку були зараховані кредитні кошти, ні факт їх отримання.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.
Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у погодженому сторонами розмірі.
Разом з тим відповідач доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань суду не надав.
З огляду на викладене суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 4900 грн та комісії у розмірі 1000 грн.
Щодо вимоги про стягнення 5000 грн процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, суд зазначає таке.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введено воєнний стан, який на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи продовжує діяти.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та протягом тридцятиденного строку після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України.
Крім того, встановлено, що неустойка, штраф, пеня та інші платежі, нараховані за прострочення виконання відповідних зобов`язань починаючи з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню кредитодавцем.
Суд враховує, що заявлені до стягнення 5000 грн позивач визначив саме як проценти, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України, тобто як міру цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а не як проценти за користування кредитом, передбачені умовами договору.
Правова позиція щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України неодноразово висловлювалася Верховним Судом, який виходить з того, що в період дії воєнного стану кредитор позбавлений права вимагати стягнення передбаченої статтею 625 ЦК України відповідальності за прострочення виконання кредитних зобов`язань.
Оскільки прострочення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором мало місце під час дії воєнного стану, підстави для стягнення з нього 5000 грн процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, відсутні.
За таких обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 10900 грн заборгованості за кредитним договором.
Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Оскільки судом задоволено вимоги на суму 10900 грн із заявлених 15900 грн, що становить 68,55 % ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1824 грн 07 коп.
На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 205, 207, 526, 527, 530, 610, 612, 1048, 1049, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263–265, 280-285 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №14.09.2025-100001960 від 14.09.2025 року в розмірі 10900 (десять тисяч дев`ятсот) гривень, яка складається з: 5000 грн заборгованості за основною сумою кредиту; 4900 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 1000 грн заборгованості за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1824 грн 07 коп судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

 Головуючий        О. А. Шишко