Справа № 288/490/26 
Провадження № 3/288/100/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року селище Попільня
Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є.О., розглянувши в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
РНОКПП: не встановлено,
за статтею 122-4, статтею 124, частиною 5 статті 126, частиною 4 статті 130 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:
До Попільнянського районного суду Житомирської області надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4, статтею 124, частиною 5 статті 126, частиною 4 статті 130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612523, 11 березня 2026 року о 17:31 годині в селі Кам`янка по вулиці Захисників України, 58, ОСОБА_1 , керуючи ТЗ марки ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 вчинив ДТП. Водій перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на місці події та у медичному закладі категорично відмовився, чим порушив п. 2.10 ПДР – Вживання водієм ТЗ після ДТП за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі. Відповідальність передбачена: частиною 4 статті 130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612536, 11 березня 2026 року о 17:31 годині в селі Красногірка по вулиці Шевченка, 8, ОСОБА_1 керував ТЗ будучи позбавленим права керування, повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а. ПДР – Керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ. Відповідальність передбачена: частиною 5 статті 126 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612547, 11 березня 2026 року о 17:31 годині в селі Кам`янка по вулиці Захисників України, 58, ОСОБА_1 , керуючи ТЗ марки ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 вчинив ДТП, після чого покинув місце події, чим порушив п. 2.10.а ПДР – Залишення водіями ТЗ, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил. Відповідальність передбачена: статтею 122-4 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612516, 11 березня 2026 року о 17:31 годині в селі Кам`янка по вулиці Захисників України, 58, ОСОБА_1 , керуючи ТЗ марки ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував безпечну швидкість руху, дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив наїзд на паркан, чим вчинив ДТП з механічними пошкодженнями та матеріальними збитками, чим порушив п.12.1. ПДР – Водій ТЗ не врахував безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан ТЗ. Відповідальність передбачена: статтею 124 КУпАП.
В судовому засіданні захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2  зазначив, що ОСОБА_1 протоколи не визнає, вважає їх незаконними та необгрунтованими, він не керував транспортним засобом цю дату і не вчиняв ДТП. Зазначив, що клопотання про повернення справи на доопрацювання підтримує, проте просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та не заперечував проти вирішення справи по суті.
26 травня 2026 року від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Іщенка Дениса Миколайовича до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Клопотання мотивоване тим, що захисник вважає вище протоколи про адміністративні правопорушення такими, що не відповідають вимогам законодавства України та є недопустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення з огляду на наступне.

По-перше, на долученому до матеріалів адміністративної справи диску з відеозаписом, відсутній відеоматеріал на підтвердження факту керування ОСОБА_1 будь якими транспортними засобами.
Відповідно до протоколів серії ЕПР 1 № 612516 від 11.03.2026, ЕПР 1 № 612547 від 11.03.2026, ЕПР 1 № 612536 від 11.03.2026, ЕПР 1 № 612523 від 11.03.2026 в розділі 10 «Технічний засіб відеозапису» зазначено 858181.
Згідно з інформації, яка міститься на диску долученому до матеріалів справи на ньому записано файли, під назвою ОСОБА_3 (з нагрудної бодікамери).
Зазначене відео не містить доказів та фактів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а навпаки підтверджують зворотнє. Крім того, він заперечує факт керування транспортним засобом, що також вбачається з його пояснень (додається до клопотання).
З наданого до суду відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час здійснення ДТП чи до моменту його зупинки поліцейськими.
Крім того, до матеріалів справи не додано повних та допустимих доказів здійснення ОСОБА_1 ДТП, жодного фото чи відео пошкодження заборів не долучено до матеріалів справи. Також в протоколах не міститься інформація відносно потерпілих чи свідків.
Щодо пояснень громадянина ОСОБА_4 , необхідно зазначити, що в матеріалах справи відсутні дані, що підтверджують пошкодження його майна, крім того, невідомо, який саме автомобіль він бачив в цей день і хто ним керував.
Фото-відео матеріалів відбирання пояснень у громадянина ОСОБА_4 відсутні, коли вони були надані невідомо.
Крім того, відповідно до протоколів зазначених вище, а саме: розділу 6 «Транспортний засіб (марка, модель, номерний знак, належить)», зазначено, що «ВАЗ 2110; НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 » жодних доказів зазначеного матеріали справи не містять.
Однак, зазначений транспортний засіб не перебуває у власності ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою Житомирського районного управління поліції № 2 без номеру та дати.
Не мало вагомим є той факт, що відповідно до протоколів серія ЕПР 1 № 612516 від 11.03.2026, ЕПР 1 № 612547 від 11.03.2026, ЕПР 1 № 612536 від 11.03.2026, ЕПР 1 № 612523 від 11.03.2026 в розділі 9 «Свідки чи потерпілі» зазначено «НЕ ЗАЛУЧАЛИСЯ».
Таким чином, відсутня достатня сукупність належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, вчинив ДТП, покинув місце ДТП та вживав алкогольні напої після вчинення ДТП.
З відеозапису нагрудної бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, про що він особисто заявив.
Таким чином, встановлений законом порядок огляду військовослужбовця, який перебував на військовій службі, працівниками поліції не був дотриманий, тому вся процедура огляду, яка застосовувалась до ОСОБА_1 , згідно з приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати - недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом, застосування цієї процедури починається з моменту встановлення того факту, що особа є військовослужбовцем.
Із матеріалів справи вбачається, що в протоколах серія ЕПР 1 № 612516, серія ЕПР 1 № 612547, серія ЕПР 1 № 612523 місцем вчинення правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_1 значиться, як АДРЕСА_2 , дата та час 11.03.2026 о 17 год. 31 хв., тоді як відповідно до протоколу ЕПР 1 № 612536 від 11.03.2026 час складання 20 год. 18 хв., ОСОБА_1 11.03.2026 о 17 год. 31 хв. перебував в с. Красногірка по вул. Шевченка, 8, та керував ТЗ будучи позбавлений права керування повторно протягом року.
З зазначеного не зрозуміло де саме ОСОБА_1 11.03.2026 о 17 год. 31 хв. перебував чи то в с. Кам`янка чи то в с. Красногірка.
Крім того, відповідно до протоколів особу правопорушника встановлено на основі пред`явленого паспорту громадянина України НОМЕР_2 , п.5 протоколів. Однак, з відеозапису не вбачається надання чи пред`явлення цього документу, фото чи інше підтвердження встановлення особи яка притягається до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять наданого до суду відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час здійснення ДТП чи до моменту його зупинки поліцейськими.
Крім того, до матеріалів справи не додано повних та допустимих доказів здійснення ОСОБА_1 ДТП, жодного фото чи відео пошкодження заборів не долучено до матеріалів справи. Також в протоколах не міститься інформація відносно потерпілих чи свідків.
На підставі вищевказаного захисник просить провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.
Також до матеріалів клопотання було долучено копію пояснення та клопотання ОСОБА_1 , в якому він зазначив, що він не керував транспортним засобом та просив закрити відносно нього провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Суддя, дослідивши матеріали справи, долучені клопотання, вислухавши захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У пункті 11 частини 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Порядок).
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та Мінохорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 р. пунктом 2 п. І передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з пункту 3 р. І вказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 6 розділу І вказаної Інструкції - огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спеціальні технічні засоби). Пунктом 7. Р. І 

передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (заклад охорони здоров`я).
Згідно частин 2-4 статті 266 КУпАП, передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. І лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння, затверджується управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших випадках забороняється (частина 3 статті 266 КУпАП).
Разом з тим, частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.
Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.
Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.
За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Таким чином, системний аналіз вимог диспозиції статті 122-4 КУпАП та ПДР дає підстави визначити, що суб`єктивна сторона даного правопорушення передбачає як обов`язкову ознаку наявність умислу на вчинення протиправних дій, а саме: дії правопорушника спрямовані на приховання факту ДТП або обставин ДТП та окрім цього, вказані протиправні дії мають наслідком проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Щодо відсутності на відеозаписі безпосереднього моменту керування транспортним засобом ОСОБА_1 суд зазначає наступне.
Відсутність на відеозаписі безпосереднього моменту руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не спростовує факт керування ним, оскільки цей факт підтверджується іншими зібраними у справі доказами в їх сукупності.
Захист піддає сумніву пояснення свідка ОСОБА_4 . Однак, судом встановлено, що зазначені письмові пояснення є чіткими, послідовними та логічно узгоджуються з часом і обставинами, викладеними в протоколах. Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про зацікавленість свідка або неправдивість його свідчень, суду не надано.
Твердження захисника про те, що автомобіль не перебуває у власності ОСОБА_1 згідно з довідкою поліції, є юридично іррелевантним. Суб`єктом правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху є водій - особа, яка фактично керує транспортним засобом, незалежно від наявності у неї права власності на цей об`єкт.
Для кваліфікації правопорушень, юридичне значення має факт керування транспортним засобом, а не право власності на нього.
Захисник зазначає, що немає фото/відео пошкоджень парканів, відсутні фото/відеофіксація відібрання пояснень у свідка, невідомо, який автомобіль він бачив.
В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_4 , надані у письмовій формі із дотриманням процесуальних вимог, де він чітко засвідчив обставини події. Чинне законодавство України не містить імперативної вимоги щодо обов`язкової фото- чи відеофіксації процесу відібрання письмових пояснень у свідків або потерпілих.
Факт пошкодження майна (парканів) та деталі ДТП відображені у схемі місця ДТП, яка є невід`ємною частиною матеріалів, що є належним письмовим доказом. Відсутність додаткових фотознімків не спростовує факт події, оскільки механічні пошкодження зафіксовані у встановленому законом порядку працівниками поліції під час оформлення матеріалів.
Захисник посилається на частину 9 статті 266-1 КУпАП, вказуючи, що оскільки ОСОБА_1 заявив на відео, що є військовослужбовцем ЗСУ, його огляд мали право проводити виключно уповноважені особи ВСП або командир, а дії працівників поліції є недійсними. Суд відхиляє ці доводи як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права.
Вищезазначена стаття регулює особливості огляду військовослужбовців, які перебувають на території військових частин, виконують обов`язки військової служби, або правопорушення яких пов`язані з виконанням таких обов`язків.
У момент виявлення правопорушення ОСОБА_1 виступав у правовому статусі водія транспортного засобу - учасника дорожнього руху на дорогах загального користування. Відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, право проведення огляду водіїв на місці зупинки транспортниз засоьбів покладено саме на працівників поліції.
Спеціальний статус особи не звільняє її від обов`язку дотримуватися ПДР України та виконувати законні вимоги працівників поліції, які діють у межах своїх повноважень, передбачених статтею 222 КУпАП.
Суд наголошує, що усна заява особи під час спілкування з поліцією про належність до ЗСУ, без пред`явлення відповідного військового квитка чи посвідчення офіцера на вимогу правоохоронців, не може бути підставою для припинення поліцейськими дій щодо фіксації правопорушення та оформлення ДТП. 
Захисником було долучено до матеріалів справи копію витягу з наказу від 13.12.2025 №353 та копію військового квитка ОСОБА_1 , проте надання копії військового квитка та витягу з наказу суду на стадії розгляду справи не нівелює законності дій поліції на момент складання протоколу.
Захисник вказує на суперечність у протоколах, оскільки в трьох із них місцем вчинення вказано АДРЕСА_2 , а в протоколі за частиною 5 статті 126 КУпАП - АДРЕСА_1 , причому час вчинення всюди зазначено як 17:31. На думку захисту, особа не могла перебувати одночасно у двох місцях. 
Аналіз матеріалів справи свідчить, що події, зафіксовані поліцією, відбувалися у хронологічній послідовності та відображають єдиний безперервний ланцюг дій водія.
О 17:31 год. у АДРЕСА_2 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2110, не впорався з керуванням, вчинив наїзд на паркан (стаття 124 КУпАП).
Усвідомлюючи скоєне, водій негайно залишив місце пригоди (стаття 122-4 КУпАП) та продовжив рух у напрямку місця свого проживання.
Згодом працівники поліції приїхали до будинку будинку за місцем своєї реєстрації ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Саме там поліцейські встановили, що особа повторно протягом року керує транспортним засобом, будучи позбавленою такого права (частина 5 статті 126 КУпАП).
Зазначення в протоколі за частиною 5 статті КУпАП часу «17:31» є часом початку правопорушення (коли особа сіла за кермо без права керування та вчинила ДТП), що є абсолютно логічним для фіксації триваючого епізоду.. Таким чином, наявність різних адрес у протоколах відображає не протиріччя, а різні етапи (місце вчинення ДТП та місце фактичного затримання водія), що повністю спростовує позицію захисту.
Захисник вказав, що на відео не видно моменту передачі паспорта поліцейському. 

У протоколах про адміністративні правопорушення чітко зазначено серію та номер паспорта громадянина України ОСОБА_1 . Внесення таких детальних персональних даних є неможливим без безпосереднього надання документа або доступу до сервісу «Дія».
Те, що на наявних відеофрагментах бодікамери безпосередньо не зафіксовано фізичний жест передачі паспорта, може бути зумовлено тим, що відеозапис нагрудної камери здійснюється дискретно, або документ пред`являвся у момент, коли увага офіцера чи ракурс камери були зміщені. Сам факт наявності цих даних у протоколі, правильність яких захистом не оспорюється, підтверджує належне встановлення особи правопорушника.
Разом з тим, суд дослідивши наданий працівниками поліції диск, зазначає, що ОСОБА_1 не заперечував, що вживав алкоголь після вчинення ДТП, проте пояснення надавати відмовився (відеозапис від 11.03.2026, таймкод 01:33:14).
Зазначив, що до нього приїхали і сказали, що він вчинив ДТП. Відповів, що можливо він скоїв, відсотків шістдесят, що так, це було в селі Кам`янка на вулиці Ломоносова (Захисників України), а потім взагалі не заперечував.
Зазначив, що занесло машину і він в`їхав в паркан, поїхав після ДТП, так як автомобіль був на ходу (відеозапис від 11.03.2026, таймкод 49:35).
Суд враховує посилання захисника на рішення ЄСПЛ у справах «Кобець проти України» та «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» щодо стандарту доведення вини «поза розумним сумнівом».
Однак, у даній справі суд діє незалежно та неупереджено. Оцінивши надані органами поліції докази, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими та в своїй сукупності повністю достатніми для встановлення вини ОСОБА_1 . Жодного «розумного сумніву» у винуватості особи матеріали справи не залишають, а протиріччя, на які посилається захист, є штучно створеними з метою уникнення адміністративної відповідальності.
За таких обставин, доводи захисника Іщенка Дениса Миколайовича підлягають відхиленню, а клопотання про закриття провадження у справі - залишенню без задоволення.
Тако суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог статтей 256, 266 КУпАП.
Факт вчинення  ОСОБА_1 , правопорушень, передбачених статтею 122-4, статтею 124, частиною 5 статті 126, частиною 4 статті 130 КУпАП підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612523 від 11 березня 2026 року, в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення за частиною 4 статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 ;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612536 від 11 березня 2026 року, в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення за частиною 5 статті 126 КУпАП, ОСОБА_1 ;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612547 від 11 березня 2026 року, в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення за статтею 122-4 КУпАП, ОСОБА_1 ;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612516від 11 березня 2026 року, в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП, ОСОБА_1 ;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відносно ОСОБА_1 ;
- направленнями інспектора СРПП Відділення поліції №1 ЖРУП №2 ГУНП В житомирській області від 11 березня 2026 року, на огляд водія транспортного засобу  ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; 
- витягом з бази даних АІС "Адмінпрактика" від 29 березня 2026 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП;
- витягом з бази даних АІС "Адмінпрактика" від 29 березня 2026 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП;
- витягом з бази даних АІС "Адмінпрактика" від 29 березня 2026 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 КУпАП;
- електронним рапортом від 11 березня 2026 року;
- схемою місця ДТП від 11 березня 2026 року;
- поясненнями ОСОБА_4 від 11 березня 2026 року;
- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського (компакт-диск); 

Відповідно до розписок від 11 березня 2026 року, ОСОБА_1 проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу та роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП та ознайомлено з вимогами частиною 1 статті 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування ТЗ, про що свідчить його підпис.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд враховує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком адміністративна відповідальність є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
Враховуючи вказане, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд визнає доведеним поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами факт вчинення  ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-4, статтею 124, частиною 5 статті 126, частиною 4 статті 130 КУпАП.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставин, які обтяжують, та обставин, які пом`якшують ОСОБА_1 , не встановлено.
Відповідно до довідок Відділення поліції №1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області, в інформаційному порталі НП відсутні дані щодо наявності у  ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами та належності транспортного засобу.
Санкція частини 5 статті 126 КУпАП передбачає накладення стягнень у виді оплатного вилучення транспортного засобу і конфіскацію транспортного засобу відповідно.
Згідно зі статтею 29 КУпАП конфіскований може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника.
За даних обставин, суд вважає за доцільне застосувати статтю 36 КУпАП, згідно якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про накладення на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення відповідно до вимог частини 2 статті 36 КУпАП у вигляді штрафу у межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме частини 5 статті 126 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
Керуючись статтею 122-4, статтею 124, частиною 5 статті 126, частиною 4 статті 130, статтями 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за статтею 122-4, статтею 124, частиною 5 статті 126, частиною 4 статті 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення:
- за статтею 124 КУпАП - у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок;
- за статтею 122-4 КУпАП - - у вигляді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень 00 копійок
- за частиною 5 статті 126 КУпАП - у вигляді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу;

- за частиною 4 статті 130 КУпАП - у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі статті 36 КУпАП, визначити остаточне стягнення - у вигляді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Штраф належить стягнути на наступний рахунок: UA368999980313060149000006001, отримувач коштів: ГУК у Житомир.обл/Житомир обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 665 гривень 60 копійок та зарахувати його на рахунок отримувача: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурором такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Термін звернення до виконання три місяці.
Апеляційна скарга на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності подається до Житомирського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, на протязі 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Попільнянського 
районного суду   Є.О.Зайченко