ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8932/26	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І. 	
Провадження № 33/817/336/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бабія Н.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 13 квітня 2026 року о 00 год 10 хв в м. Тернопіль по вул. М.Коцюбинського, 6 керував автомобілем «BMW 540І», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Dragеr Alcotest 7510» №ARLM-0400 (повірка дійсна до 20.11.2026), що підтверджується тестом №902, на табло якого висвітило результат 1,60% проміле. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння згідний, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України .
В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - адвокат Бабій Н.І. просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що ОСОБА_1 не був згідний з результатом його огляду на стан сп`яніння поліцейським, за допомогою спеціального технічного приладу , проте, працівниками поліції після такої відмови не запропоновано водію поїхати в медичний заклад.
Вказує на те що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки він не містить реквізитів, які б давали можливість оцінювати його з точки зору належності та допустимості.
Вважає, що здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівники поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення, а також зібрання і оформлення доказів.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху України України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та, підтверджується даними, що містяться у:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №639235 від 13.04.2026 року, згідно з яким, 13.04.2026 о 00:10 год м.Тернопіль вул. М.Коцюбинського, 6 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 5640і д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки ТЗ із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 №ARLM-0400(повірка дійсна до 20.11.2026), що підтверджується тестом №902, результат огляду становить 1,60 проміле. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння — згідний, чим порушив п. 2.9.а ПДР;
- чеку приладу Drager Alcotest 7510 ARLM-0400, щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 від 13.04.2026 року, який показав результат 1,6%, від підпису останній відмовився; 
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого гр. ОСОБА_1 відмовився від підпису;
- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «ТОМЦСЗН» ТОР від 13.04.2026 року; 
- копії постанови серії ЕНА №7014337 від 13.04.2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП;
- рапорті старшого інспектора роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області А.Коваль від 13.04.2026; 
- відеозаписах з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського, з яких слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та був зупинений, оскільки у транспортного засобу був незакріплений передній номерний знак. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, останній погодився та за результатами огляду за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,6 промілле. З таким результатом ОСОБА_1 погодився та не виявив бажання пройти такий огляд у медичному закладі. 
Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними, допустимими та достатніми оскільки в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з чим слід погодитись.
Доводи апелянта про те, що з результатом такого огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був не згідний та поліцейським не було запропоновано йому поїхати в медичний заклад спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, згідно з яким ОСОБА_1 за результатами огляду, проведеного поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу, перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,6 промілле, з таким результатом погодився та не виявив бажання пройти такий огляд у медичному закладі. Те, що в подальшому ОСОБА_1 відмовився від підпису чеку та акту огляду, заперечивши результат огляду після того як поліцейські розпочали складати адміністративні матеріали, колегія суддів вважає, що такі дії слід розцінювати як уникнення відповідальності.
Твердження апелянта щодо недопустимості в якості доказу рапорта працівника поліції вважаю такими що не заслуговують на увагу оскільки ст.251 КУпАП не встановлено вичерпного переліку доказів у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а у вказаному процесуальному документі наведено обставини вчинення водієм адміністративного правопорушення, які безпосередньо сприймав поліцейський як уповноважена особою службова особа.
Доводи представника щодо недотримання працівниками поліції встановленого законом порядку фіксації правопорушення, а також зібрання і оформлення доказів, не знайшли свого підтвердження за наслідками розгляду справи в апеляційному порядку оскільки спростовуються наявними в матеріалах доказами. 
Таким чином, апелянт не навів жодного доводу, який би ставив під сумнів об`єктивність чи допустимість доказів, покладених в основу рішення суду першої інстанції, а тмоу підстав для скасування постанови не вбачаю. 
Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бабія Н.І. слід відхилити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КупАП, суддя -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бабія Н.І. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя