СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15023/25

пр. № 2/759/1337/26
12 березня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Журибеда О.М.
при секретарі Шило М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту прийняття спадщини,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини та встановлення факту прийняття спадщини просить: встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично прийняв спадщину (квартиру АДРЕСА_1 ) після смерті свого батька - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) додатковий строк для прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Свої вимоги позивач мотивує тим, що після смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), діда позивача, у спадщину за законом вступив його син- ОСОБА_4 , батько позивача, тому позивач вважає, що є підстави для встановлення факту прийняття спадщини, зокрема квартири АДРЕСА_1 померлим ОСОБА_4 після смерті його батька ОСОБА_5 .
Окрім того, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4 , у результаті чого позивач дізнався про спадкове майно померлого діда ОСОБА_5 (квартиру АДРЕСА_1 ). Пропущення шестимісячного строку на прийняття спадщини позивачем після смерті його батька- ОСОБА_4 зумовлене тим, що позивач був призваний на військову службу до Збройних Сил України та направлений до військової частини НОМЕР_2 для проходження служби.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11.07.2025 у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24.09.2025 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г., спадкову справу заведену після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Щодо встановлення факту прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
Батько позивача, ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 є сином ОСОБА_5 .
Отже, батько позивача мав право на спадкування майна померлого в першу чергу.
Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.
Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_5 на праві власності належала, зокрема кооперативна квартира АДРЕСА_3 . Означений факт підтверджується сукупністю доказів, а саме:
-довідкою Житлово-будівельного кооперативу "Обчислювач-13" вих.№22 від 12.06.2001 р.;
-довідкою Житлово-будівельного кооперативу "Обчислювач-13" вих.№21/5 від 21.05.2024 р.
Згідно із заявою ОСОБА_2 від 21.10.2025, підпис якої посвідчено приватним нотаріусом КМНО Науменко М.Н. (реєстр.№3144), після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , його син (чоловік заявниці), ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, оскількм вступив в управління спадковим майном, зокрема, сплачував комунальні платежі, здійснював поточний ремонт, вирішував всі питання, пов`язані з управлінням квартири АДРЕСА_1 . Факт прийняття батьком позивача спадкового майна після смерті його батька, ОСОБА_5 також підтверджується заявою його сина, ОСОБА_3 підпис якого посвідчено приватним нотаріусом КМНО Науменко М.Н. (реєстр.№1801).
Крім того, за змістом заяви ОСОБА_6 від 21.10.2025, підпис якого посвідчено приватним нотаріусом КМНО Науменко М.Н. (реєстр.№6145), з 21 травня 2021 року по грудень 2023 рік останній орендував квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору про оренду № б/н від 21 травня 2021 року, який укладено між заявником та ОСОБА_4 . Пізніше, заявникові стало відомо про смерть ОСОБА_4 , тому, з грудня 2023 року по 31 липня 2024 року заявник орендував квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору про оренду № б/н від 22 грудня 2023 року, який укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .
Також, заявник стверджує, що всі розрахунки, які стосуються найму вищевказаного нерухомого майна: протягом травня 2021 р. - листопада 2023 р. мною здійснювались, виключно, з ОСОБА_4 ; протягом грудня 2023 р. - липня 2024 р. мною здійснювались, виключно, з ОСОБА_1 .
22.08.2024 року приватним нотаріусом КМНО Сташковою А.Г. була прийнята постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії- видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , зокрема у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.
Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
З положень ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 ) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Відповідно, якщо спадкодавець помер до 06.06.2002, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.
Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Таким чином, Цивільний кодекс УРСР передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.
Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього.
Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Факт здійснення ОСОБА_4 догляду за квартирою, сплата комунальних платежів, проведення поточного ремонту після смерті його батька, ОСОБА_5 свідчить про те, що ОСОБА_4 вступив в управління спадковим майном. 
Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 , останньому належала на праві власності квартири кооперативна квартира АДРЕСА_3 .
Згідно інформаційної довідки ЖБК "Обчислювач-13" від 12.06.2001 року вих.№22, дублікат виданий 21.05.2024, та довідки ЖБК "Обчислювач-13" від 21.05.2024 вих.№21/5, ОСОБА_5 є власником кооперативної квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради від 08.12.1988 №1175. 
Заявами ОСОБА_2 (дружина ОСОБА_4 ), ОСОБА_3 (сина ОСОБА_4 ) та ОСОБА_6 (орендаря спадкового майна ОСОБА_4 ) підтверджуються обставини вступу ОСОБА_4 в управління спадковим майном після смерті його батька ОСОБА_5 .
Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним той факт, що відповідно до вимог закону батько позивача, ОСОБА_7 належним чином прийняв спадщину після померлого ОСОБА_5 , а тому позовні вимоги в частині встановлення юридичного факту, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично прийняв спадщину (квартиру АДРЕСА_1 ) після смерті свого батька - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають задоволенню.
Щодо встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином покійного ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 23.03.1979 р. Відповідно позивач є онуком ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що свідчить свідоцтво про смерть видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегоінального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії НОМЕР_6 .
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 внаслідок прийняття спадщини після померлого батька.
22.08.2024 року приватним нотаріусом КМНО Сташковою А.Г. була прийнята постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії- видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , зокрема у зв`язку із пропуском строку, встановленому для прийняття спадщини.
Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.
При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. 
Листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК.
Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Так, за змістом довідки ІНФОРМАЦІЯ_8 №11/158/28 від 21.07.2024 р. виданої ОСОБА_1 , останній згідно Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію" призваний на військову службу 12.06.2024 року до Збройних Сил України та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .
Враховуючи наведене та аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог в частині визначення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) додаткового строку для прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.
Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 12, 258, 259, 265, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1270, 1272 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.
Встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично прийняв спадщину (квартиру АДРЕСА_1 ) після смерті свого батька - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя     О.М. Журибеда