ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 07 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/7524/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язати Міністерства внутрішніх справ України оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач протиправно відмовив у направленні документів до ГУ ПФУ в Полтавській області для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
19.06.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти позовних вимог, просив у їх задоволенні відмовити. Вказував на те, що діяв відповідно до норм чинного законодавства. Вказував на те, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" уповноважений орган здійснює перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсі. А оскільки у позивача був відсутній необхідний страховий стаж (вислуга років), то у відповідача були відсутні правові підстави сформувати та направити до ГУПФУ в Полтавській області документи на призначення позивачу пенсії за вислугою років.
20.07.2025 до суду надійшли письмові пояснення позивача, які суд розцінює, як відповідь на відзив. В яких позивач повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі. Звертає увагу суду на те, що у позивача був необхідний страховий стаж для призначення пенсії за вислугою років, а відтак відповідач діяв неправомірно та порушив її право на призначення відповідного виду пенсії, шляхом не надання необхідного пакету документів до органів Пенсійного фонду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 адміністративну справу прийнято до провадження, розгляд справи розпочато спочатку. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях.
02.01.2026 до суду надійшли пояснення третьої особи, в яких її представник заперечує проти позовних вимог, просить у їх задоволенні відмовити, підтримує позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 23 листопада 1995 року була прийнята на службу в органи внутрішніх справ України відповідно до наказу № 44 о/с від 23 листопада 1995 року Управління МВС України на Південній залізниці, де проходила публічну службу на посаді старшого інспектора сектору громадської безпеки лінійного відділу на станції Кременчук, спеціальне звання капітан міліції .
Відповідно до наказу № 77 о/с від 27 квітня 2015 року Управління МВС України на Південній залізниці з 15 квітня 2015 року по 04 січня 2018 року позивачці була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею 3- річного віку. 
На підставі наказу № 170 о/с від 10 вересня 2015 року Управління МВС України на Південній залізниці була звільнення у запас через скорочення штатів за пунктом 64 «Г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядового і начальницьким складом органів внутрішніх справ. 
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року в справі № 537/4682/15, поновлено капітана міліції ОСОБА_1 з 11 вересня 2015 року на посаді старшого інспектора сектору громадської безпеки лінійного відділу на станції Кременчук Управління МВС України на Південній залізниці. У зв`язку з чим був виданий наказ № 237 о/с від 10 травня 2016 року Управління МВС України на Південній залізниці про поновлення на посаді старшого інспектора сектору громадської безпеки лінійного відділу на станції Кременчук Управління МВС України на Південній залізниці. 
Відповідно до наказу № 276 о/с від 05 січня 2018 року Управління МВС України на Південній залізниці з 05 січня 2018 року по 05 січня 2019 року позивачці була надана відпустка по догляду за дитиною. 
Відповідно до наказу № 292 о/с від 10 січня 2019 року Управління МВС України на Південній залізниці з 06 січня 2019 року по 06 січня 2020 року була надана відпустка по догляду за дитиною. 
Відповідно до наказу № 298 о/с від 08 січня 2020 року Управління МВС України на Південній залізниці з 07 січня 2020 року по 07 січня 2021 року була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку 6 років.
На підставі наказу № 307 о/с від 11 січня 2021 року Управління МВС України на Південній залізниці була повторно звільнена у запас через скорочення штатів за пунктом 64 «Г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядового і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в справі № 440/1324/21, яке набрало законної сили 22 жовтня 2021 року, поновлено капітана міліції ОСОБА_1 з 11 січня 2021 року на посаді старшого інспектора сектору громадської безпеки лінійного відділу на станції Кременчук Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці. Також зараховано до календарної вислуги років капітану міліції ОСОБА_1 трудовий стаж за період з 06 листопада 2015 року по 11 січня 2021 року. 
26 лютого 2024 року головою ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці Сергієм Салтовець на підставі виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в справі № 440/1324/21, видано наказ № 319 о/с від 26 лютого 2024 року, яким поновлено капітана міліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору громадської безпеки лінійного відділу на станції Кременчук Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, з 11 січня 2021 року за вислугою років станом на 11 січня 2021 у календарному обчислені - 25 років 01 місяць 19 днів. 
На підставі наказу № 320 о/с від 17 червня 2024 року Управління МВС України на Південній залізниці капітана міліції ОСОБА_1 було звільнено у запас через скорочення штатів за пунктом 64 «Г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядового і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з посади старшого інспектора сектору громадської безпеки лінійного відділу на станції Кременчук Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці з 22 червня 2024 року. В даному наказі вказано що вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні склала - 28 років 07 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні склала - 30 років 06 місяців 12 днів. Відповідно до розрахунку вислуги років (Управління МВС України на Південній залізниці) для призначення пенсії капітану міліції ОСОБА_1 особистий номер М-217169 - вислуга років на 22 червня 2024 року становить : час служби в календарному обчислені 28 років 07 місяців 00 днів; час служби в пільговому обчислені (без урахування календарної вислуги) 01 рік 11 місяців 12 днів.
02 вересня 2024 року позивач звернулась до сектору з пенсійних питань з обслуговування Полтавської області (м. Полтава) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях, з метою підготовки та оформлення необхідних документи та подання їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХII), та в порядку Постанови Правління Пенсійного Фонду України № 3-1 від 30 січня 2007 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»» (далі - Постанова № 3-1).
15 січня 2025 року від сектору з пенсійних питань з обслуговування Полтавської області (м. Полтава) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях позивач отримала листа № 31/32-02, яким зобов`язано позивача надати уточнюючі документи для зарахування вислуги років для призначення пенсії за період вимушеного прогулу з 11 січня 2021 року по 22 червня 2024 року.
16 січня 2025 року позивач направила письмову заяву від 15 січня 2025 року до сектору з пенсійних питань з обслуговування Полтавської області (м. Полтава) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях та повідомила що вислуга років зарахована відповідно до наказів Управління МВС України на Південній залізниці № 319 о/с від 26 лютого 2024 року та № 320 о/с від 17 червня 2024 року, інші документи відсутні. Крім того, прохала направити зібраний пакет документів для вирішення питання оформлення подання про призначення пенсії до Відділу координації з пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. 
20 березня 2025 року позивачу надійшов лист від Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України за вихідним № 5085/51-2025 від 18 лютого 2025 року, яким позивачу відмовлено в направленні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В обґрунтування даного листа зазначено, що позивачем не надано уточнюючих документів, що стали підставою для зарахування періоду служби з 12.01.2021 по 22.06.2024. Зарахування періоду вимушеного прогулу до вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону, нормативними актами не передбачено. Додатково повідомлено, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі №440/1324/21 не містить зобов`язань щодо зарахування до вислуги років ОСОБА_1 для призначення пенсії період вимушеного прогулу з 11.01.2021 по 22.06.2024.
Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його права та обов`язки, за захистом яких і звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-ХІІ).
За п.п. а-в ч. 1ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби):
а) особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу;
б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань;
в) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.
Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 17 Закону № 2262-ХІІ особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Згідно ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393).
На час звільнення позивача зі служби (22 червня 2024 року), станом на час виникнення спірних правовідносин (видання наказу, звернення позивача до відповідача) (вересень 2024 року), тобто, Порядок № 393 діяв в редакції від 13 січня 2024 року.
У абзацах 2 пункту 1 Порядку № 393 (у вказаній вище редакції) визначено, що установити, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” і “з” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Отже, приписами ст. 12 Закону № 2262-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років; Законом № 2262 передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів; Порядком № 393 встановлено порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років; Порядок № 393 є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон № 2262. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком № 393.
Предметом даного адміністративного спору є правомірність дій Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у оформленні та направленні до органів Пенсійного фонду України документів, необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Судом встановлено, що 20.03.2025 позивачем отримано лист Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України № 5085/51-2025 від 18.02.2025, яким Міністерством внутрішніх справ України відмовлено у направленні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Підставою для такої відмови відповідачем зазначено відсутність уточнюючих документів, які б стали підставою для зарахування до вислуги років періоду з 12.01.2021 по 22.06.2024, а також те, що зарахування періоду вимушеного прогулу до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", нормативно-правовими актами не передбачено. Крім того, у вказаному листі відповідач зазначив, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі № 440/1324/21 не містить зобов`язань щодо зарахування до вислуги років позивача для призначення пенсії періоду вимушеного прогулу з 11.01.2021 по 22.06.2024.
Вирішуючи спір по суті, суд насамперед звертає увагу на межі заявлених позовних вимог та предмет доказування у даній справі.
Так, із змісту позовної заяви вбачається, що позивач фактично оскаржує саме дії Міністерства внутрішніх справ України щодо ненаправлення до органу Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років.
При цьому, предметом даного спору не є питання правомірності чи неправомірності зарахування окремих періодів служби або вимушеного прогулу до вислуги років позивача, а також не є безпосереднє вирішення питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на пенсію за вислугу років.
Суд зазначає, що в межах даної справи позивачем не заявлено самостійних позовних вимог щодо оскарження обчислення вислуги років, не оскаржено відповідних розрахунків відповідача та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження протиправності визначення відповідачем вислуги років позивача.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі Порядок № 3-1) ( в редакції , що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, а саме станом на 18.04.2023).
За п. 2 Порядку № 3-1 заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.
Згідно п. 2 Розділу ІІ Порядку № 3-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності додаються такі документи: 1) подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (додаток 7 до цього Порядку); 2) витяги з наказів про звільнення та (або) виключення зі списків особового складу (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню) або їх копії; 3) розрахунок вислуги років для призначення пенсії / виписка з розрахунку вислуги років для призначення пенсії або їх копії (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню); 4) грошовий атестат та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 8 до цього Порядку); 5) військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); 6) документи про страховий стаж особи, які передбачені підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1) (далі - Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») (для призначення пенсії згідно з пунктом «б» статті 12 Закону); 7) документи, що підтверджують право на встановлення особі надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу; 8) заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.
За п. 4 Розділу ІІ Порядку № 3-1 визначені документи, які подаються для встановлення до пенсії надбавок, підвищень, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною, допомог .
Згідно п 1,2 Розділу ІІІ Порядку № 3-1 Уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії.
Уповноважений орган (структурний підрозділ) надає допомогу особі в одержанні необхідних для призначення пенсії документів.
У разі якщо підготовлено не всі необхідні документи для призначення пенсії, то подаються наявні, а документи, яких не вистачає, подаються додатково.
Таким чином, пенсійний орган, приймає рішення про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262 на підставі документів, що направляються уповноваженим структурним підрозділом міністерства або іншого органу, в якому особа проходила службу та була звільнена з посади.
Отже, із системного аналізу наведених норм права суд дійшов висновку, що на уповноважений структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України покладено не виключно технічну функцію пересилання документів до органів Пенсійного фонду України, а й обов`язок перевірки поданих документів, обчислення вислуги років, встановлення наявності або відсутності правових підстав для призначення пенсії та, як наслідок, прийняття рішення щодо можливості направлення відповідного подання до органу Пенсійного фонду України. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 537/1980/16-а, у якій зазначено, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії та встановлюють наявність підстав для її призначення, після чого такий орган законодавчо наділений компетенцією або направити подання про призначення пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України, або відмовити у такому поданні. 
Отже, чинне законодавство прямо передбачає наявність у Міністерства внутрішніх справ України дискреційних повноважень щодо перевірки наявності правових підстав для оформлення та направлення документів для призначення пенсії за вислугу років. 
Суд окремо звертає увагу, що зі змісту доводів позивача фактично вбачається позиція про те, що відповідач у будь-якому випадку зобов`язаний направити пакет документів до органу Пенсійного фонду України для вирішення питання про призначення пенсії, незалежно від результатів перевірки вислуги років та наявності правових підстав для такого подання. 
Проте суд не може погодитися з такою позицією позивача, оскільки вона суперечить наведеним вище нормам Порядку № 3-1 та правовому регулюванню механізму призначення пенсій особам, звільненим з військової служби. 
Наведені норми права прямо свідчать про те, що уповноважений структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України наділений повноваженнями щодо перевірки поданих документів, встановлення наявності необхідної вислуги років, оцінки правових підстав для призначення пенсії та прийняття відповідного рішення за результатами такої перевірки. 
Тобто законодавством передбачено саме право та обов`язок відповідача здійснювати відповідну перевірку, а не формально пересилати будь-які заяви та документи до органів Пенсійного фонду України без оцінки їх обґрунтованості та відповідності вимогам законодавства. 
Фактично відповідач у межах наданих йому законом повноважень здійснює попередню правову оцінку документів, перевіряє наявність необхідної вислуги років та інших умов для призначення пенсії, після чого приймає рішення або про направлення документів до органу Пенсійного фонду України, або про відмову у такому направленні.  
Суд зазначає, що реалізація відповідачем своїх дискреційних повноважень щодо перевірки вислуги років та оцінки поданих документів сама по собі не може свідчити про протиправність його дій. 
Як встановлено судом, відповідачем проведено перевірку поданих позивачем документів, здійснено обчислення вислуги років та надано оцінку наявності правових підстав для направлення відповідного подання до органу Пенсійного фонду України.
За результатами такої перевірки відповідач дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для направлення відповідного пакету документів для призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку із чим позивачу було надано мотивовану письмову відповідь. 
Таким чином, відповідач, реалізовуючи покладені на нього законом права та обов`язки, скористався наданими йому дискреційними повноваженнями та прийняв рішення про відмову у формуванні та направленні відповідного пакета документів до органу Пенсійного фонду України за результатами проведеної перевірки. 
Суд зазначає, що позивачем у межах даної справи не доведено, що відповідач діяв поза межами наданих законом повноважень, не у спосіб, визначений законом, або допустив порушення процедури розгляду заяви. 
Водночас доводи позивача фактично зводяться до незгоди із висновками відповідача щодо обчислення вислуги років та можливості зарахування окремого періоду до вислуги років, однак такі обставини не є предметом даного спору та не можуть бути належним предметом судової оцінки у межах заявлених позовних вимог. 
Крім того, суд враховує, що зобов`язання відповідача направити документи для призначення пенсії за відсутності встановлених відповідачем правових підстав фактично означало б втручання суду у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, що суперечить принципу розподілу влад та завданням адміністративного судочинства. 
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні суди перевіряють, чи прийняті рішення, вчинені дії або допущена бездіяльність суб`єкта владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. 
У даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до вимог Порядку № 3-1 та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснив перевірку поданих документів, оцінив наявність правових підстав для направлення документів до органу Пенсійного фонду України та за результатами такої перевірки прийняв відповідне рішення. 
Відтак, підстави для визнання дій Міністерства внутрішніх справ України протиправними та зобов`язання відповідача направити документи до органу Пенсійного фонду України для призначення позивачу пенсії за вислугу років відсутні, у зв`язку із чим заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позов слід відмовити повністю.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01024, код ЄДРПОУ 00032684), третя особа - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (вул. Шевченка, 26, м. Харків, Харківська область, 61013, ЄДРПОУ 45329727) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А.О. Чеснокова