Справа № 734/600/26
Провадження № 3/734/570/26
ПОСТАНОВА
іменем України
10 червня 2026 року	  	селище Козелець	

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участі секретаря судових засідань Ієвлеівої О.В., захисника адвоката Мосійчук О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 130 КУпАП,- 
в с т а н о в и в:
відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580660 від 01.02.2026, водій ОСОБА_1 01.02.2026 о 14 год. 25 хв. с.Кіпті, дорога М01 98 км керував транспортним засобом Renault н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР. 
У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився. 
Захисник у судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, про що подав письмове клопотання. Свої вимоги захисник мотивує тим, що 01.02.2026 на автодорозі М-01 Київ-Чернігів с. Кіпті 98 км. керуючи автомобілем Renault н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 на вимогу поліцейського зупинився, та надав витребовувані документи, зокрема водійське посвідчення. Перевіркою на місці водійського посвідчення гр. ОСОБА_1 , поліцейський Полосьмак Б.О. не зумівши знайти відображення водійського посвідчення ОСОБА_1 в базі даних МРЕО, на деякий час відлучився, як вбачається з відеозапису (5 хв.20 сек.) для необхідності здійснення телефонного дзвінку для перевірки достовірності видачі водійського посвідчення. Як вбачається з відео, підставою для додаткової перевірки водійського посвідчення стало здивування поліцейського, що у водія ОСОБА_1 немає жодного штрафу, по адмін. постанові не б`ється і взагалі нічого не підтягує…
Після перевірки та встановлення дійсності виданого водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_1 поліцейський повернувся до автомобіля в якому увесь цей час перебував ОСОБА_1 , та повертаючи водійське посвідчення, сказав: «є таке посвідчення в базі даних, хоч і старе, але є..», на що ОСОБА_2 проявив емоцію, та підтвердив дійсність свого водійського посвідчення в жартівливій формі. На що поліцейський почав задавати питання чи не вживав ОСОБА_2 наркотичних засобів та попросив вийти з автомобіля для перевірки реакції очей на світло, шляхом застосування фонарика та перевірки тремтіння рук. 
Така поведінка поліцейського, а саме спілкування в жартівливій формі є провокативною, оскільки в результаті особа відповідає тією ж формою жарту, та з урахуванням ситуації яка склалась, в кінцевому результаті дала поліцейському підстави вважати, що особа веде себе «весело»… 
ОСОБА_3 погодився для проходження огляду, не одягаючи верхнього одягу вийшов на вулицю для огляду (9 хв.15 сек). При підсвічуванні фонариком поліцейський повідомив, що зіниці ОСОБА_2 звужені та не реагують на світло, тремтіння пальців рук та блідість обличчя та запропонував пройти огляд в установленому законом порядку. 
З дитинства ОСОБА_1 має вади зору, що в свою чергу підтверджується карткою обстеження та медичного огляду № 3132 від 17.09.2024 та Довідкою ВЛК № 199-2/1648 (додаються), де комісією встановлено діагноз: ОСОБА_4 асигматизм обох очей.
Астигматизм (H52.2 за МКХ-10) – це порушення зору, для якого характерна втрата людиною здатності чітко розрізняти той або інший предмет. Причиною такого явища є наявність дефекту у сферичності заломлювальної поверхні ока: через неправильну (несферичну) форму кришталика чи рогівки фокусування світлових променів виявляється неточним. У підсумку людина сприймає одні ділянки зображення чітко, а ось інші — розмито, тобто зір передає спотворену картинку.
Крім того на 10:04 сек. відео, де поліцейський каже, що у ОСОБА_2 звуженні зіниці, які не реагують на світло! Відповідно до фізіологічних особливостей людини, при яскравому світлі зіниці рефлекторно звужуються (міоз), щоб захистити сітківку від надмірного світлового навантаження. Крім того, погодні умови які були під час огляду ОСОБА_2 , а саме в обідню пору доби при яскравому сонці та сніжній погоді, зіниці під час перебування на вулиці при таких погодних умовах вже могли бути рефлекторно звужені. Крім того, твердження поліцейського, що зіниці ОСОБА_5 звужені, це і є реакцією на світло фонарика!!! Крім того, момент реакції очей на світло фонарика не зафіксовано на камері поліцейського, та є лише словами без їх документального підтвердження. Таким чином у поліцейського не було жодних причин та доказових підстав з урахуванням погодних умов стверджувати, що зіниці ОСОБА_2 звужені, тремтять руки та бліде обличчя.
Згідно даних з офіційного сайту про температурні показники, а саме https://sinoptik.ua/pohoda/kyiv/2026-02-01 (додається) середня добова температура 01.02.2026 становила мінус 15 градусів морозу. Таким чином, як зазначає поліцейській тремтіння рук та блідість обличчя є обумовленими виключного погодними умовами та ніяким чином не пов`язані з вживанням будь-яких препаратів ОСОБА_2 . 
Попри все, ОСОБА_2 погодився на огляд (10:30 хв) та пішов до авто, щоб попередити колег, які їхали з ним в авто. 
Також захисник звертає увагу на відсутність фіксації відеокамери поліцейського в період часу з 12:23 до 19:30 хв., як вбачається перебувала в приміщенні КПП та не використовувалась поліцейським.
Саме в цей період часу, у ОСОБА_2 та поліцейського відбулась розмова де ОСОБА_2 уточнює деталі для проходження огляду та просить для такого огляду залучити свідка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте поліцейський категорично відмовляє в залученні свідка. Свідок ОСОБА_6 згоду на її допит як свідка надає, заява про виклик свідка, адвокатом також подається! 
Крім того, ОСОБА_1 повідомив поліцейського про невідкладність виконання покладеного на нього службового завдання з яким він прямував в службових цілях, і що проходження додаткового обстеження та витрата додатково часу негативно вплине на виконання службового завдання, проте такі пояснення поліцейським не були прийняті до уваги. 
Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, є всі підстави стверджувати, що обставини події, яка мала місце 01.02.2026 за участі ОСОБА_1 не були висвітлені повно та об`єктивно. 
ОСОБА_1 з 2013 року має водійське посвідчення та є досвідченим водієм, який в першу чергу знає та неухильно дотримується Правил дорожнього руху, крім того 01.02.2026 ОСОБА_2 разом з колегами прямував в робочих питаннях на службовому автомобілі Renault н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ЯРТУРА». Проте з урахуванням специфіки підприємства де працевлаштований ОСОБА_1 з 08.12.2025, а саме у ТОВ «МІЛІТЕК» (копія наказу додається), та є інженером технічно конструкторського відділу підприємства, яке належить до оборонно-промислового комплексу та має статус критично важливого (докази надаються), позбавлений можливості надати суду докази свого відрядження через політику конфіденційності з підприємством куди прямував ОСОБА_2 та підписаною угодою про конфіденційність та нерозголошення даних. 
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з огляду на наступне.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, частина 2 статті 266 КУпАП визначає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на ознаки алкогольного сп`яніння водія вказують: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
У той час як ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, за виключенням запаху алкоголю з порожнини рота, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними.
За статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 580660 від 01.02.2026, в якому зафіксовано обставини інкримінованого правопорушення, зокрема, вказано про керування останнім транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а також про його відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в порядку встановленому законом. 
Суд звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, а постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, при цьому протокол про адміністративне правопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься, повинна ґрунтуватися на первинних доказах.
Відтак, сам протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції, складені уповноваженим суб`єктом, не можуть бути беззаперечним доказом вини у вчиненні правопорушення. Обставини викладені у протоколі, рапорті поліцейського, які є документами складеними уповноваженим суб`єктом, мають бути підтверджені й іншими доказами, що мають узгоджуватися між собою.
З дослідженого судом відеозапису вбачається, як поліцейській зупиняє автомобіль Renault н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Після перевірки документів та встановлення особи водія, поліцейський запитує у ОСОБА_1 , чи вживає той наркотичні засоби. На це останній відповідає, що ні. Після цього поліцейський світить ліхтарем в очі ОСОБА_1 та просить витягнути руки. Потім поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці не реагують на світило, виражене тремтіння пальців рук та блідість обличчя. Поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 запитує, чи привезуть його на місце після огляду. Поліцейський каже, що привезуть. Після цього ОСОБА_1 погоджується пройти огляд та каже, що повідомить про це пасажирів. Після цього поліцейський саме, без ОСОБА_1 , іде до приміщення стаціонарного посту, де знімає боді-камеру з одягу та кладе її на підвіконня. З 12 хв. 11 сек. по 19 хв. 06 сек. на відео фіксується лише те, що відбувається за вікном стаціонарного посту. На 19 хв. 06 сек. поліцейський вдягає боді-камеру на одяг і починає складати направлення на огляд. При цьому роз`яснює наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Однак, не фіксується кому ці наслідки роз`яснюються. Після цього поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення. Пізніше на відео зафіксовано, як товариш ОСОБА_1 розмовляє з поліцейським та каже йому: «Навіщо ви йому «натрусили», що йому так буде лучше. Він зараз приходить в суд і у нього будуть сто процентні ознаки». 
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Згідно правової позиції Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а, якщо із відеозапису, наданого працівниками поліції, які складали протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності вбачається, що він є небезперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом.
Досліджений судом наявний у матеріалах справи відеозапис є небезперервним, не відображає повної фіксації події, оскільки не містять відеофіксацію в період з 12 хв. 11 сек. по 19 хв. 06 сек. В цей час боді-камера перебуває у приміщенні посту. При цьому суд зауважує, що до того, як поліцейський залишив камеру, ОСОБА_1 заперечував вживання будь яких заборонених засобів та погоджувався пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога. Після того, як поліцейський вдягнув на формений одяг боді-камеру чутно лише, як особа, яка не зафіксована на відео каже: «Давайте писать, я не поїду». Відео не містить даних, де ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від вимоги поліцейського про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Отже, відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним, на нього не зафіксовано відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Крім цього суд зазначає, що дані відеозапису узгоджуються з поясненнями сторони захисту та не спростовують наведені доводи.
Також суд зазначає, що спілкування поліцейського з ОСОБА_1 поза відеозаписом підтверджується зафіксованою на відео розмовою між працівником поліції і товаришем ОСОБА_1 , де останній прямо звинувачує поліцейського у підбурюванні ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду. При цьому поліцейський не висловлює заперечень з цього приводу. 
Зазначене свідчить про те, що посадовими особами патрульної поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності.
У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» та «Коробов протии України»). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку наддало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним п.2.5 ПДР в розпорядження суду надано не було. Відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За встановлених обставин суд доходить висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суддя вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам захисника, оскільки вони на висновки суду не впливають.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття провадження в справі судовий збір не стягується. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 9, 247, 251, 252, 256, 266, 283, 284, 287-289, 294 КУпАП, суд 
п о с т а н о в и в:
провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - закрити. 
Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя