ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року		Справа №260/7424/23 пров. №А/857/50664/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Мандзія О.П., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на окрему ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2025 року (суддя Дору Ю.Ю., м.Ужгород), -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУПФ).
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року далі Рішення суду) позов задоволено. Визнано протиправними дії ГУПФ щодо нездійснення позивачу з 01.07.2021 доплати до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» (далі Постанова № 713). Зобов`язано ГУПФ здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати в сумі 2000 грн відповідно до вимог Постанови № 713 починаючи з 01.07.2021, з урахуванням проведених виплат.
29.11.2024 на адресу суду першої інстанції, у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), надійшла заява позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання Рішення суду (далі Заява).
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 грудня 2024 року повернено Заяву позивачу у зв`язку з пропуском строку подання такої.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року вказану ухвалу суду скасовано та направлено справу для продовження розгляду.
25.03.2025 ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду Заяву прийнято до розгляду та визначено проводити розгляд справи у порядку письмового провадження.
07.04.2025 ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду Заяву залишено без задоволення.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 квітня 2025 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
27.10.2025 ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду прийнято заяву до розгляду та зобов`язано ГУПФ надати суду докази вжиття дієвих заходів для повного та своєчасного виконання Рішення суду, а також детальний розрахунок нарахованої та виплаченої суми пенсії ОСОБА_1 на виконання Рішення суду.
Окремою ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2025 року Заяву задоволено. Визнано протиправними дії ГУПФ щодо неналежного виконання Рішення. Зобов`язано ГУПФ вжити заходи направлені на усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні Рішення суду.
Не погодившись із вказаною окремою ухвалою, її оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить таку скасувати.
В доводах апеляційної скарги вказує, що розмір пенсії на момент виконання Рішення суду (27.10.2023) починаючи з 01.01.2020 вже перевищував максимальний розмір пенсії, встановлений статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених зі військової служби та деяких інших осіб», у зв`язку з чим розмір пенсії до виплати не змінився і був залишений у розмірі, який встановився після виконання перерахунку пенсії на виконання попереднього рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі № 260/622/23 (далі Рішення суду-1). Отже, пенсійним органом виконано Рішення суду в повному обсязі згідно норм чинного законодавства України та в межах, покладених на ГУПФ зобов`язань у справі. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ГУПФ вчиняє недобросовісні дії під час виконання Рішення суду, його умисне невиконання чи створює перешкоди для виконання такого рішення або ухиляється від його виконання. Також вказує, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» у рамках виконавчого провадження з виконанням виконавчого листа.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 311 КАС, зважаючи на те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану окрему ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що протиправними є дії пенсійного органу, вчинені на виконання Рішення суду, які полягають в обмеженні максимальним розміром пенсії позивача з 01.07.2021 при перерахунку на виконання Рішення суду, в результаті якого останнє фактично не виконано, а щомісячна доплата у розмірі 2000 грн не виплачена позивачу.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
За змістом статті 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що виконанням рішення суду є вчинення відповідачем дій у повній відповідності із резолютивною частиною рішення.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Відповідно до частини першої статті 383 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина шоста статті 383 КАС).
Відповідно до статті 249 КАС суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. 
Як встановлено вище, Рішенням суду зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу з 01.07.2021 доплату до пенсії в сумі 2000 грн, згідно з Постановою №713.
Крім цього, Рішенням суду-1, зокрема, визнано протиправними дії ГУПФ щодо застосування обмеження з 21.01.2020 максимального розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність та зобов`язано ГУПФ здійснити, починаючи з 21.01.2020, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втрати
Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що при подальших перерахунках пенсії відповідач повторно застосував обмеження її максимальним розміром, що підтверджується протоколами перерахунку пенсії ОСОБА_1 (пенсійна справа №0701007088-Міноборони):
- з 01.07.2021 підсумок пенсії становить 22474,62 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 20319,10 грн;
- з 01.11.2023 підсумок пенсії становить 26819,26 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн.
Апеляційний суд зазначає, що Рішенням суду визначено дату, з якої позивачу підлягає нарахуванню та виплаті доплата у розмірі 2000 грн до пенсії, а саме з 01.07.2021, при цьому виконання такого судового рішення не обмежується одноразовим нарахуванням чи кінцевою датою та має здійснюватися у спосіб, який реально відновлює порушене право позивача.
Водночас, при виконанні Рішення суду позивач не отримав вказаної доплати у повному обсязі, оскільки її нарахування не призвело до збільшення фактично виплачуваного розміру пенсії у зв`язку із застосуванням обмеження максимальним розміром.
У свою чергу, під час апеляційного перегляду відповідачем не спростовано обставин виплати пенсії позивачу із застосуванням обмеження максимальним розміром. Покликання апелянта на те, що пенсія позивача перевищувала максимальний розмір, встановлений статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки неправомірність застосування такого обмеження вже була встановлена Рішенням суду-1, яке набрало законної сили.
Отже, виконуючи Рішення суду у цій справі, відповідач фактично здійснив перерахунок пенсії з застосуванням обмеження її максимальним розміром, чим порушив право позивача на отримання доплати до пенсії, передбаченої Постановою № 713, у належному розмірі.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для застосування заходів судового контролю у порядку статті 383 КАС.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що окрема ухвала суду першої інстанції винесена за результатами повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 383 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а окрему ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню. 

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. П. Мандзій 	
 	 	Т. В. Онишкевич