Справа № 473/855/26
П О С Т А Н О В А
іменем України
"04" травня 2026 р.         м. Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Усікова О.В., 
за участю секретаря судового засідання Матвійця Ю.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у ВСП «Вознесенському фаховому коледжі Миколаївського національного аграрного університету», проживає адресою АДРЕСА_1 , 

- за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №598367 від 22.02.2026 року, зазначено, що 22.02.2026 18:06:00, м. Вознесенськ, вулиця Гніліченка, 2, 22.02.2026 р. о 18:06 в м. Вознесенськ по вул. Гніліченка гр. ОСОБА_1 керував а/м ВАЗ 21063 н/з НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів Вознесенським судом від 04.07.2025 р., Постанова суду № 473/3066/25 терміном на один рік, чим порушив п.2.1.а. ПДР — керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ. 
Дії ОСОБА_1 посадовою особою, яка склала протокол кваліфіковано за ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, оскільки отримав смс-повідомлення згідно довідки про доставку повідомлення 27.02.2026, 09.03.2026, 25.03.2026, 31.03.2026 та 27.04.2026 р. на підстави його заяви про отримання такого повідомлення, що містить підпис особи, стосовно якої складено протокол та яка надана поліцією до протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено рекомендованими листами на адресу, що вказана поліцією в протоколі про адміністративне правопорушення, які повернулися з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. ОСОБА_1 заяв чи клопотань до суду про відкладення слухання справи чи про поважні причини неприбуття не направив.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.
З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, його поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.
Отже, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Каракуця проти України, будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, особа, відносно якої складено зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення, на час його складання була неповнолітньою.
Окрім цього, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом особою, стосовно якої складено протокол. 
Відповідно до п. 17 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, у разі вчинення адміністративного правопорушення неповнолітньою особою віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років протокол про адміністративне правопорушення складається стосовно цієї особи. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, перелік яких передбачено ч. 2 ст. 13 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. Проведення опитування малолітніх чи неповнолітніх осіб допускається тільки за участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.
У відповідності з ч. 1 ст. 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).
Згідно з положеннями п. 7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Таким чином, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь - якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.
Однак, уповноважена особа, розуміючи, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, не переконалась у тому, що ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину, хоча в цьому випадку зобов`язана була такі дії вчинити шляхом повідомлення і залучення до справи захисника або кого-небудь з батьків - законних представників, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.
Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що уповноважена особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не ознайомила неповнолітню зі спеціальним правом, визначеним у ст. 270 КУпАП.
Також, додана до матеріалів справи постанова суду № 473/3066/25 не може вважатися належним доказом, оскільки з її змісту неможливо однозначно ідентифікувати суб`єкта правопорушення та встановити, що до відповідальності за цією постановою була притягнута саме ОСОБА_1 . Відсутність у документі повних анкетних даних, що співвідносяться з даними правопорушника, позбавляє цей документ доказового значення, а будь-які сумніви щодо ідентифікації особи та доведеності її вини, відповідно до статті 62 Конституції України, мають тлумачитися на користь цієї особи.
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога. 
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №598373 від 22.02.2026 не вбачається, що його складання, а також спілкування поліцейського з неповнолітнім ОСОБА_1 відбувались за участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.
Також матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей щодо законного представника (батька, матері, піклувальника) неповнолітнього, який притягується до адміністративної відповідальності, що унеможливило мати законного представника ОСОБА_1 під час розгляду даної справ судом.
Крім того, відеозапису із нагрудних камер поліцейських чи пояснень свідків чому така фіксація на відео не відбувалася матеріали справи також не містять.
Наведені обставини вказують на істотне порушення права на захист неповнолітнього, що дає підстави дійти висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не можна вважати допустимим доказом за таких обставин.
В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Отже для наявності в діях особи складу правопорушення, що передбачений ч. 4 ст. 126 КУпАП, поліцією має бути доведено факт керування особою транспортним засобом.
В даному провадженні поліція поза розумним сумнівом не довела того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. 
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише за наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.
У своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Відтак, за відсутності допустимих доказів обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, в діях ОСОБА_1 не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП слід закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП,
постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Копію постанови надіслати  ОСОБА_1 , оскільки він не був присутнім під час розгляду справи. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя О.В. Усіков