ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/5803/26
Провадження № 33/820/370/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Смірнова С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Смірнова С.М., на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теофіполь Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого машиністом тепловозу в ДЕПО «Гречани»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. судового збору у дохід держави.
За постановою суду  ОСОБА_1 о 22 год. 04 хв. 16 лютого 2026 року, на 174 км. 100 м. автодороги Н-03, сполученням «Житомир-Чернівці», у порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки та моделі «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Смірнов С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити.
Апелянт вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою, винесену з неповним дослідженням доказів, не врахуванням позиції сторони захисту, порушенням норм матеріального та процесуального права, тому є такою, що підлягає скасуванню. 
Стверджує, що матеріали, надіслані з Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області до суду, не містять жодних доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Апелянт звертає увагу, що роздрукований тест приладу «Драгер», долучений до протоколу, неможливо прочитати і розібрати, оскільки принт є неналежної якості, встановити ключові його ознаки не можливо, ні дати, ні часу, ні дати останнього калібрування, яка була температура повітря тощо, що викликає обґрунтовані сумніви в достовірності його даних. Крім того, дата калібрування «Alcotest 6820», в даній ситуації, залишається невідомою, відповідно, показники приладу можуть бути неточними, оскільки не відомо коли прилад перевірявся в останнє. Апелянт стверджує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, який проводився за допомогою приладу «Alcotest 6820», проводився з порушеннями, оскільки ні акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ні висновок №174 від 16.02.2026 року, які долучені до протоколу, не містять відомостей про дату останньої калібровки алкотестеру, що є порушенням правил проведення відповідного огляду та застосування даного приладу для проведення огляду на стан сп`яніння. Апелянт стверджує, що доказом проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи міститься «висновок щодо результатів медичного огляду». Разом з тим, працівником лікарні було порушено п. 4 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Крім того, даний результат та сам огляд не зрозуміло ким проведено- лікарем ОСОБА_2 чи медичною сестрою, що є прямим порушенням Інструкції. Сторона захисту стверджує, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм будь-яких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Смірнова С.М., на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши докази, дійшов до обґрунтованого, та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП при складанні адміністративного протоколу стосовно ОСОБА_1 .
Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу, було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, на місці зупинки, результат тесту становив 1,85% проміле та в медичному закладі 1,88 ‰ та 1,87 ‰  проміле. 
Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 593402 від 17.02.2026 слідує, що ОСОБА_1 о 22 год. 04 хв. 16 лютого 2026 року на 174 км. 100 м. автодороги Н-03, сполученням «Житомир-Чернівці», керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння продився зі згоди водія за допомогою газоаналізатора «Алкотестер Драгер 6820», на місці зупинки транспортного засобу, результат позитивний 1,85 проміле, тест 537 від 16.02.2026, з яким водій був не згоден. Висновок КНП ХОЗзНПД ХОР № 174 від 16.02.2026 -результат алкогольне сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП.
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами, зокрема даними:
- направлення на медичний огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 , з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 16.02.2026; 
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у яких відображено наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова та нестійка хода);
- висновку лікаря КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради ОСОБА_2 від 16.02.2026 р., відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;
- здійснених за допомогою нагрудних камер працівників поліції відеозаписів, в яких зафіксовані обставини вчинення вказаного правопорушення ОСОБА_1 .
У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, місцевим судом та судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції. 
Так, із дослідженого у суді першої та апеляційної інстанції відеозапису, вбачається, що транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , у вказаний час та місці, було зупинено працівниками поліції, які виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер», або ж у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився, та пройшов такий огляд спочатку на місці зупинки транспортного засобу, подувши у вказаний прилад, однак з результатом такого огляду – 1,85 ‰ був не згідний, тому виявив бажання проїхати у медичний заклад. Також, як убачається з переглянутих у судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, у медичному закладі було проведено огляд ОСОБА_1 лікарем, яким, на підставі даних, встановлених за результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, був складений висновок, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, окрім того, відображено на відеозаписах і процес проведення двох тестувань, останнього, за допомогою приладу «Драгер», показники якого становили – 1,88 ‰ та 1,87 ‰ відповідно. Отже, у працівника поліції були достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і лише після підтвердження такого стану, поліцейським було правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та надано останньому цей протокол для підписання, натомість ОСОБА_1 , повідомивши працівникам поліції, що пив пиво, власноручно зазначив про вказану обставину у відповідній графі вказаного протоколу, після чого цей протокол підписав.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги захисника Смірнова С.М. про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанці, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , у час та місці, зазначені у протоколі серії ЕПР1 № 593402 від 17.02.2026 про адміністративне правопорушення, не заперечувався самим правопорушником. Навпаки, під час судового розгляду він підтвердив зазначені обставини. Крім того, вони об`єктивно підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та іншими матеріалами справи.
Твердження захисника про відсутність належних доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння спростовуються сукупністю досліджених доказів, а саме: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, направленням на медичний огляд, висновком лікаря щодо результатів медичного огляду від 16.02.2026 року, відеозаписами проведення огляду, а також поясненнями самого ОСОБА_1 , який у протоколі про адміністративне правопорушення власноруч зазначив, що вживав пиво.
Посилання апелянта на те, що роздруківка результатів тестування приладом «Драгер» є нечитабельною, не ставить під сумнів доведеність вини особи, оскільки результати огляду підтверджуються не лише відповідною роздруківкою, а й іншими належними та допустимими доказами, зокрема висновком лікаря. При цьому, на відеозаписах зафіксовано проведення огляду та оголошення його результатів, які свідчили про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Безпідставними є й доводи захисту про відсутність відомостей щодо повірки (калібрування) спеціального технічного засобу. На клопотання сторони захисту, на виконання вимог апеляційного суду, директором КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, листом від 19.05.2026 №2791 надано копії свідоцтва про державну реєстрацію газоаналізатора, декларації про відповідність свідоцтва про перевірку та сервісну книжку газоаналізатора. З наданих документів убачається, що остання повірка приладу була проведена 09.09.2025 року та є чинною до 09.09.2026 року. Таким чином, станом на момент проведення огляду 16.02.2026 року спеціальний технічний засіб був належним чином повірений та придатний до використання. Будь-яких доказів його несправності чи недостовірності отриманих результатів стороною захисту не надано.
Доводи апеляційної скарги про порушення порядку проведення медичного огляду, також, не знайшли свого підтвердження, під час апеляційного перегляду. Із матеріалів справи вбачається, що після незгоди ОСОБА_1 з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції направили його до закладу охорони здоров`я, уповноваженого на проведення таких оглядів. У медичному закладі було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого складено висновок лікаря КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради ОСОБА_2 від 16.02.2026, про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,88 ‰ та 1,87 ‰. Вказаний висновок оформлений належним чином, містить усі необхідні реквізити та відповідає вимогам Інструкції №1452/735 від 04.07.2025 про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Посилання сторони захисту на те, що незрозуміло, ким саме проводився огляд, лікарем чи медичною сестрою, ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджуються жодними доказами. Водночас висновок щодо результатів медичного огляду підписаний уповноваженим медичним працівником, а відеозапис проведення огляду не містить відомостей, які б свідчили про порушення встановленого законом порядку.
Не заслуговують на увагу й доводи про недопустимість висновку лікаря через нібито порушення пункту 4 розділу ІІ Інструкції №1452/735, оскільки захистом не наведено жодних обставин, які б свідчили про істотний характер такого порушення або про його вплив на достовірність результатів огляду. Формальні зауваження щодо оформлення документів не можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими за відсутності підтвердження порушення прав особи чи викривлення результатів огляду.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про незаконність зупинки транспортного засобу. Як убачається з матеріалів справи, транспортний засіб був зупинений на блокпості, після чого працівники поліції виявили у водія характерні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітку вимову та нестійку ходу, що зафіксовано в акті огляду та підтверджується відеозаписами. Саме наявність таких ознак стала підставою для проведення огляду, відповідно до вимог статті 266 КУпАП та Інструкції №1452/735.
Крім того, навіть у разі незгоди особи з підставами зупинки транспортного засобу, така обставина, сама по собі, не спростовує факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, якщо цей факт підтверджений належними та допустимими доказами, дослідженими судом.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення в апеляційного суду відсутні.
Суд першої інстанції перевірив фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення та дійшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, так як він розумів суть висунутого йому обвинувачення та здійснював захист від нього. 
Всі інші доводи, наведені в апеляційній скарзі та захисником в судовому засіданні, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9 а ПДР України та вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,
п о с т а н о в и л а:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 стосовно  ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Смірнова С.М. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду      Кулеша Л.М.