Справа № 761/18731/26
Провадження № 3/761/4142/2026
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2026 року 
суддя Шевченківського районного суду м. Києва Бугіль Володимир Вячеславович, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

в с т а н о в и в :

В протоколі про адміністративне правопорушення № 47-01/173/26 від 05.05.2026 року, зазначено, що ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону, несвоєчасно без поважних причин подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Оскільки дії ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.
Прокурор, в судовому засіданні, просив визнати ОСОБА_1 винною, та притягнути її до адміністративної відповідальності.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила обставини описані в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначила що умислу вчиняти правопорушення вона не мала, просила звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.
Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 26.03.2014 № 510/к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника відділу цивільного законодавства та реформування відносин власності Управління цивільного законодавства та підприємницької діяльності Департаменту цивільного, фінансового законодавства та законодавства з питань земельних відносин Міністерства юстиції України з 26.03.2014.
Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 07.02.2018 № 440/к ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника відділу публічного права Управління державної реєстрації нормативно-правових актів Департаменту реєстрації та систематизації правових актів Міністерства юстиції України з 08.02.2018.
Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24.04.2023 № 494/к. ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу публічного права Управління державної реєстрації нормативно-правових актів Департаменту реєстрації та систематизації правових актів Міністерства юстиції України 01.05.2023.
Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2021 № 1393/к ОСОБА_1 присвоєно 4 (четвертий) ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби.
Таким чином, відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону ОСОБА_1 є суб?єктом, на якого поширюється дія Закону.
Тому, згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1, ч.2 ст. 45 Закону, приміткою до ст. 172-6 КУпАП є суб?єктом декларування та суб?єктом адміністративного правопорушення.
Згідно з приміткою до ст. 56 Закону посада державної служби категорії «Б» відноситься до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 65-1 Закону за вчинення корупційних або пов?язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Законом України від 20.09.2023 № 3384-IX «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону.
Абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пп. «а», «в»-«» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, зобов?язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому ч. 1 ст. 45 Закону порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до пп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 08.11.2023 № 252/23, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.11.2023 за № 1965/41021 (далі - Порядок), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня.
Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Таким чином, ОСОБА_1 зобов?язана була подати декларацію за 2023 рік (після звільнення) до 00 годин 00 хвилин 01.04.2024, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.
Згідно з відомостями з Реєстру, декларацію за 2023 рік ОСОБА_1 подала 11.02.2025 о 14:22, унікальний ідентифікатор декларації - 9е7515е7-9913-49ce-b1cб-543d1 1f939d7 (протерміновано на 317 календарних днів).
Згідно з послідовністю дій користувача Реєстру, які вчинила ОСОБА_1 , дії по заповненню декларації за 2023 рік остання розпочала лише 11.02.2025.
В наданих письмових поясненнях щодо несвоєчасного подання декларації за 2023 рік ОСОБА_1 зазначила наступне.
ОСОБА_1 припинила державну службу у травні 2023 року та подала декларацію при звільненні. Звільнення було зумовлене необхідністю здійснення догляду за дитиною з інвалідністю, яка потребує постійної сторонньої допомоги. Після зміни місця роботи ОСОБА_1 була змушена приділяти значну частину свого часу виконанню трудових обов?язків та догляду за дитиною. Після виявлення факту пропуску строку подання декларації ОСОБА_1 невідкладно подала відповідну декларацію, хоча і з порушенням встановленого строку. Неподання декларації у визначений законом строк не було умисним.
Уважно вивчивши пояснення ОСОБА_1 , дані обставини не можуть бути визнані як поважні причини несвоєчасного подання декларації, оскільки обов?язок належної підготовки суб?єкта декларування для своєчасної подачі декларації покладається на самого суб?єкта декларування.
Встановлений у ст. 45 Закону обов?язок подання суб?єктами декларування декларацій є імперативним і не ставиться Законом в залежність від будь-яких обставин (в тому числі технічної, фізичної можливості суб?єкта декларування його реалізувати, внаслідок бездіяльності самого суб?єкта декларування, незнання закону тощо).
ОСОБА_1 неодноразово подавала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а отже, їй відома послідовність дій та строки подання таких декларацій.
Необхідно зауважити, що наявність чи відсутність умислу для наявності складу цього правопорушення юридичного значення не має, оскільки з об?єктивної сторони вказане правопорушення має формальний склад, тобто законодавець встановив відповідальність суб?єкта декларування безпосередньо за несвоєчасне подання декларації, незалежно від наявності такого умислу.
Для кваліфікації несвоєчасного подання декларації як адміністративного правопорушення необхідна наявність двох обставин, а саме: сам факт несвоєчасного подання та відсутність у суб?єкта декларування поважних причин порушення термінів подання декларації.
Тому лише сукупність факту несвоєчасного подання декларації та відсутність при цьому поважних причин у суб?єкта декларування утворює склад адміністративного правопорушення, без наявності якого провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю (ст. 247 КУПАП).
Згідно з абз. 9 п.п. 1 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов?язані з корупцією», під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв?язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб - сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.
Згідно зі службовою запискою Департаменту інформаційних систем, аналітичної роботи та захисту інформації Національного агентства від 19.02.2026 № 70-05/1873-26 технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню декларації у визначений Законом період, не зафіксовано.
Таким чином, поважних причин, які б перешкодили вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 , в ході збору матеріалів по даному факту не встановлено.
Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Оцінивши в сукупності докази, які наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення з долученими до нього документами та пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Отже суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється ОСОБА_1 .
Призначаючи ОСОБА_1 вид та міру адміністративного стягнення, судом враховується відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, особу порушника, її майновий стан, відношення ОСОБА_1 до скоєного.
Наведені в матеріалах справи обставини свідчать про достатність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкції даної статті, з урахуванням особи правопорушника, буде домірним скоєному, а тому суд приходить до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, 268 КУпАП, п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», п. 5 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд, - 
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави, судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя   В.В. Бугіль