Дата документу 08.05.2026	Справа № 552/9143/25	
 	Провадження № 2/554/375/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого – судді Савченко Л.І. 
за участю секретаря судового засідання – Титаренко Д.В.
представника позивача – ОСОБА_1 , відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_3 , від імені якого діє представник ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом ОСОБА_2  про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб, зареєстрований 19 січня 2024 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 37.
Представник позивача у позові зазначає, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, вони не підтримують належні подружні стосунки, у зв`язку з чим сторони припинили спільне проживання. На початку 2025 року відповідачка разом з дітьми виїхали за межі країни, сторони живуть окремим життям та своїми інтересами, не ведуть спільного господарства, у кожного окремий бюджет , позивач не бачить сенсу підтримувати сімейні відносини. Представник позивача зазначає, що позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу , а способи щось змінити не принесли жодних результатів, тому збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2025 року вище вказану справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Полтави .
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
10.12.2025 р. від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про надання строку для примирення подружжя на 6 місяців. У заяві відповідач вказує, що на даний час перебуває за кордоном. Виїзд відбувся за згодою та за ініціативою позивача, з міркувань безпеки та в інтересах дітей. Позивач мав намір підтримувати з нею і дітьми сімейні стосунки, на нього було оформлено туристичну візу до Великобританії, яка була відкрита на 6 місяців 04 липня 2025 року, яку вони оформляли як сім`я. Це свідчить, що позивач планував приїхати до неї, як до дружини та їхніх дітей, а їхні стосунки не перебували у стані розриву. Вона щиро вірить, що подружні відносини можуть бути відновлено та сім`ю можна зберегти. 
Повторно клопотання про надання сторонам строку на примирення надійшли до суду 16.12.2025, 08.01.2026.
Представник позивача ОСОБА_1 надіслала до суду заперечення проти заяви про надання строку для примирення, посилаючись на те, що у заяві відповідач посилається на те, що збереження сім`ї важливо лише для дітей, а не для неї, як дружини. Жодного речення про почуття не зазначено. Вказує, що почуття любові та поваги у сторін зникло давно. Між сторонами існують непорозуміння та агресія один до одного, що шкодить інтересам дітей. Збереження сім`ї є неможливим.
Ухвалою суду від 06 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків, які останнім усунуто в строк вказаний в ухвалі суду.
04 лютого 2026 року від представника позивача ОСОБА_3 – ОСОБА_1 до суду надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 15 000 грн.
04 лютого , 12 лютого, 13 лютого 2026 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У запереченнях зазначила, що перебуває у декретній відпустці за доглядом за дитиною, отримує лише соціальні виплати в сумі 2960 грн.
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року сторонам надано строк на примирення терміном один місяць, провадження по справі зупинено.
Ухвалою суду від 09 квітня 2026 року поновлено провадження по справі, справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 – ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити, зазначила, що наполягає на стягненні з відповідача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу та категорично заперечувала проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , що видане 19 січня 2024 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 19 січня 2024 року, актовий запис № 37 (а.с.36).
Сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 липня 2020 року, та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слідує із застосунку «Дія», свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 04.10.2023, актовий запис № 682 (а.с.7).
Встановлено, що сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 
Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечувала проти його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. 
Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню.
Щодо стягнення судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із проведенням експертизи.
Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. 
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_3 не виконані вимоги ч.1 ст. 134 ЦПК України та не подано до разом з першою заявою по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 
Таким чином, судові витрати у вигляду витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн., відповідно до ч.2 ст. 134 ЦПК України, не підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, а тому у задоволенні заяви в цій частині суд відмовляє.
Разом з тим, сплачений позивачем ОСОБА_3 за подачу позовної заяви судовий збір у сумі 968 грн. 96 коп. (а.с.6), на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на його користь із відповідачки ОСОБА_2 ..
Керуючись ст.ст. 110, 112-115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 133-137, 141, 229, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
Позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб зареєстрований 19 січня 2024 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 37, між  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 968 грн. 96 коп.
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_2 у розмірі 15 000 грн. – відмовити.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_4 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_5 .
Повне рішення складено 13 травня 2026 року.

Суддя Л.І. Савченко