Справа № 953/4774/26 
Провадження № 3/953/1005/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 червня 2026 року       м. Харків
Суддя Київського районного суду м. Харкова Юрлагіна Т.В., при секретарі – Біруковій Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
за участю:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Майбороди С.С.,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2026 о 07 годині 27 хвилин у м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 54, ОСОБА_1  керував транспортним засобом VolkswagenJetta, д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом.Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.1.а ПДР та вчинивправопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що він дійсно був позбавлений права керування транспортним засобом у 2015 році на два роки. 06.10.2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП призначено покарання у виді штрафу у розмір 3400 грн, який він сплатив. Дійсно він 10.04.2026 о 07 годині 27 хвилин у м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 54, керував транспортним засобом VolkswagenJetta, д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, оскільки йому необхідно було поїхати до аптеки за ліками. Двічі намагався здати іспит з метою отримання посвідчення водія категорії «Б» але не здав. Фактичні обставини не оспорює.
Захисник Майборода С.С. у судовому засіданні зазначив, що провадження у дані справі слід закрити, оскільки була відсутня підстава зупинки, доказів притягнення до адміністративної відповідальності за рух заднім ходом на перехресті до матеріалів справи не долучено, при притягненні ОСОБА_1 до 06.10.2025 року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, було не вірно кваліфіковано його дії, що у даному випадку не утворює склад ч. 5 ст. 126 КУпАП, рапорт поліцейського відповідно до змісту якого він уточнює, що протокол від 10.04.2026 ЕПР1 № 636700 ОСОБА_1 містить відомості про його притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Долучений відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, оскільки відсутні відомості щодо письмового доручення керівника відповідного органу у матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.
Факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 636700 від 10.04.2026, рапортами поліцейського взводу 2 роти 6 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Локтіонова В., довідкою згідно облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції», згідно якої 06.12.2025 у відношенні ОСОБА_2 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст.126 КУпАП серії ЕНА № 6294223, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, копією постанови від 06.12.2025 серії ЕНА № 5875368, відеозаписом з бодікамери 475944.
Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Під час оцінки доводів та аргументів учасників судового процесу суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. 
Крім того, необхідн обрати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чивиконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 636700 від 10.04.2026 року, 10.04.2026 о 07 годині 27 хвилин у м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 54, ОСОБА_1 керував транспортним засобом VolkswagenJetta, д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.1.а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП
Дії ОСОБА_1 посадовою особою патрульної поліції кваліфіковані за ч. 5 ст. 126, КУпАП.
Згідно наданої інформації ОСОБА_1 постановою від 06.12.2025 серії ЕНА № 5875368 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.12.2014 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, крім іншого посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Порядок повернення посвідчення водія після позбавлення права керування регулюється Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340
Відповідно до пункту 20. Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні.
Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів на право керування транспортними засобами всіх категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.
Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.
Відповідно до п.6 до Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1086.
Тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві: за заявою водія у разі, коли суд не прийняв у тримісячний строк рішення про позбавлення водія права керування транспортним засобом або не розглянув у встановлений законом строк справу про адміністративне правопорушення; після виконання водієм постанови суду про накладення адміністративного стягнення або подання до територіального органу Національної поліції копії постанови суду про закриття справи (крім випадків, коли справу про адміністративне правопорушення за тим самим фактом закрито у зв`язку з передачею матеріалів прокурору або органу досудового розслідування); у разі винесення судом постанови про позбавлення водія права керування транспортним засобом (крім осіб, які отримали посвідчення водія вперше) після закінчення визначеного строку позбавлення права керування транспортним засобом, проходження в установленому порядку позачергового медичного огляду щодо придатності до керування транспортним засобом та успішного складення в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС теоретичного і практичного іспиту для отримання права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП установлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, або керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами вчинене повторно протягом року.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 636700 від 10.04.2026 року, складений саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, про що додатково зазначено у рапорті долученому до матеріалів адміністративної справи.
ОСОБА_1 протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.
За таких обставин, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке виразилося керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
Керування транспортним засобом після закінчення терміну позбавлення права керування, якщо водій не звернувся до сервісного центру МВС, не пройшов медичний огляд та не склав теоретичний і практичний іспити, прирівнюється до керування транспортним засобом без права керування.
Дані обставини під час судового розгляду ОСОБА_1 підтвердив та пояснив, що двічі не здав іспит.
Доводи сторони захисту щодо відсутності письмового доручення на копіювання та видачу відеозапису не спростовують встановлених у справі обставин та не ставлять під сумнів достовірність наданих відеоматеріалів, з огляду на положення ст. 251 КУпАП.
При перегляді відеозапису з бодікамери 475944 судом встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено за порушення ПДР, у подальшому виявлено факт керування транспортним засобом без права керування, роз`яснено права та складено протокол. ОСОБА_1 під час відеофіксації не висловлював тверджень, що він діяв у стані крайньої необхідності, зумовленої поїздкою до аптеки через стан здоров`я.
Постанова серії ЕНА № 5875368 від 06.12.2025 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП набрала законної сили, в судовому порядку не оскаржувалася, штраф за твердженням ОСОБА_3 сплачено, тому судом не приймаються посилання захисника в частині не вірної кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Твердження захисту про відсутність утворення повторності в діях ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 126 КУпАП спростовано дослідженими у судовому засіданні доказами, переліченими вище.
Суд вважає, що виявлені факти і зафіксовані в протоколі відображають об`єкт суспільних відносин в сфері правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушень полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, і об`єктивна сторона такого діяння полягає в активних діях в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху.
Складений працівником поліції стосовно ОСОБА_3 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, винуватість знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд керується насамперед вимогами ст. 23 КУпАП, згідно якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Також, у відповідності до вимог ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст. 61 Конституції України).
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Враховуючи вищевказане, тяжкість скоєного правопорушення, особу правопорушника, вважаю необхідним ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Оплатневилучення не застосовується в зв`язкуізтим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не є власником транспортного засобу, що підтверджується довідкою інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП ст. лейтенанта поліції Танцур Ю.
Cтаттею 40-1 КУпАП встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладенотакестягнення.
Керуючись ст.ст.33-35, 40-1, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП і застосувати до нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. (отримувач коштів: ГУК Харківськобл/Харківобл/21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA168999980313020149000020001 Код класифікації доходів бюджету 21081300) з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746, ПІБ, ідентифікаційний номер платника судового збору та номер справи).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у випадку добровільної сплати штрафу та судового збору, оригінали квитанцій необхідно надати до Київського районного суду м. Харкова (61168, м. Харків, вул. Валентинівська, 7-Б) для долучення до матеріалів справи.
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Т.В. Юрлагіна