ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" червня 2026 р. справа №300/5060/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Івано-Франківської районної державної адміністрації Івано-Франнківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовною заявою до Івано-Франківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі - відповідач, Івано-Франківська РДА), в якій просить: 
- визнати неправомірними дії Івано-Франківської районної державної адміністрації щодо відмови надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України;
- зобов`язати Івано-Франківську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України від 14.04.2025 та прийняти рішення яким, надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час ведення бойових дій в селі Берестове Бахмутського району Донецької області загинув її чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ОСОБА_2 ). За доводами ОСОБА_1 , остання проживала з 2006 року по день смерті з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, факт чого встановлено рішенням Богородчанського районного суду від 09.07.2024 у справі №338/1925/23. ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківської РДА з заявою про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, з метою отримання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, як дружина померлого. Однак, листом від 05.05.2025 відповідач відмовив позивачу у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, оскільки ОСОБА_1 не є членом сім`ї покійного, а саме не являється його дружиною. 
Вважаючи протиправними дії Івано-Франківської РДА щодо відмови надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, позивач звернулася до суду з цією позовною заявою. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025 судова справа №300/5060/25 передана на розгляд головуючому судді Боброву Ю.О. (а.с.27).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.28-29).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який сформував 01.08.2025 у підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (а.с.32-40). Івано-Франківська РДА вважає позовні вимоги необґрунтованими, передчасними та безпідставними з огляду на наступне.
За доводами відповідача, на підставі поданих позивачем до заяви документів для встановлення статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України не підтверджено факт належності до кола членів сім`ї, які зазначені у статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII). Івано-Франківська РДА наголошує, що Закон №3551-XII чітко встановлює, що до членів сім`ї загиблого військовослужбовця належить один із подружжя, який не одружився вдруге, до яких жінка чи чоловік, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не належать.
Розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 №672, на виконання вимог підпункту 2.3.43 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №300/5060/25, відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 23.03.2026 №11 та на виконання частини 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.41).
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2026, судову справу № 300/5060/25 передано на розгляд судді Тимощуку О.Л.(а.с.42).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 прийнято до судового розгляду адміністративну справу №300/5060/25. Постановлено розгляд справи розпочати з початку та здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.43-44).
Пунктом 5 резолютивної частини коментованої ухвали суду витребувано у позивача довідку про набрання рішення Богородчанського районного суду від 09.07.2024 у справі №338/1925/23 законної сили.
На виконання ухвали суду позивач засобами поштового зв`язку надіслала до суду лист від 29.04.2026, до якого долучила копію рішення Богородчанського районного суду з відміткою про набрання законної сили (а.с.47-55).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов та наявні в матеріалах цієї адміністративної справи докази, встановив такі обставини.
Рішенням Богородчанського районного суду від 09.07.2024 №338/1925/23 позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю 3-х осіб: ІНФОРМАЦІЯ_3 , Управління соціального захисту та надання соціальних послуг, яке є в структурі Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про встановлення факту проживання однією сім`єю - задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2006 року до 14 серпня 2022 року. Рішення набрало законної сили 12.08.2024 (а.с.48-55).
ОСОБА_1 14.04.2025 звернулася до Івано-Франківської військової адміністрації в Івано-Франківській області із заявою про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України (а.с.6-10).
Листом від 05.05.2025 №Я-2/73 Івано-Франківська РДА повідомила позивачу, що на підставі поданих документів для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України не підтверджено факт належності до кола членів сім`ї, зазначених в статті 10-1 Закону №3551-XII, а відтак у відповідача відсутні законні підстави для вирішення питання порушеного у зверненні (а.с.11-12).
Вважаючи протиправними дії Івано-Франківської РДА щодо відмови надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні цієї справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них врегульовано Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 10-1 Закону №3551-ХІІ до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать: сім`ї осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
За змістом частини 4 статті 10-1 Закону №3551-ХІІ до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать:
батьки;
один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;
діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;
діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття;
діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти;
утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.
Процедуру надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України закріплена Порядком надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 №740 (далі - Порядок №740).
Згідно з пунктом 3 Порядку №740 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України надається заявникам з числа членів сімей осіб, зазначених у пунктах 2-6 частини першої статті 10-1 Закону.
Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Порядку №740 встановлені підстави для надання заявникам статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, зокрема, для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 6 частини першої статті 10-1 Закону, а саме:
свідоцтво про смерть (крім випадків, коли особа пропала безвісти);
довідка за формою згідно з додатком 1, видана Мінветеранів.
Відповідно до пункту 5 Порядку №740 для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України заявник подає місцевому структурному підрозділу з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника заяву.
Рішення про надання (відмову у наданні) статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України приймається місцевим структурним підрозділом з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника в місячний строк з дня надходження заяви (заяви в електронній формі) (пункт 13 Порядку №740).
Приписами підпункту 1 пункту 16 Порядку №740 встановлено, що місцевий структурний підрозділ з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника відмовляє заявнику у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України у разі якщо заявник не належить до осіб, зазначених в частині четвертій статті 10-1 Закону.
Крім того, відповідно до пункту 19 Порядку №740 посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України" видається відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302.
Відповідно до пункту 2 Положення №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.
Згідно з пунктом 4 Положення №302 членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначеним у статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого", а членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначеним у статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України".
За змістом частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Частиною 4 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
У відповідності до частин 1-2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Разом з тим, згідно з приписами Закону №3551-XII чітко визначено, що до членів сімей загиблих військовослужбовців належать один з подружжя, який не одружився вдруге, водночас, жінка чи чоловік, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, до переліку членів сім`ї не належать.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Судом враховано, що рішенням Богородчанського районного суду від 09.07.2024 у справі №338/1925/23, яке набрало законної сили 12.08.2024, встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2006 року до 14 серпня 2022 року.
Разом з цим, суд зазначає, що встановлення рішенням суду цивільної юрисдикції факту спільного проживання позивачки та загиблого військовослужбовця не створює підстав для набуття позивачкою статусу члена його сім`ї для одержання гарантій, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Крім того, встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.
У постанові Верховного Суду від 19.03.2021 у справі №1840/2940/18 зазначено щодо правомірності відмови у встановленні статусу "Член сім`ї загиблого (померлого)" та видачі "Посвідчення члена сім`ї загиблого", так як позивачка, хоч і проживала спільно із загиблим військовослужбовцем, однак у зареєстрованому шлюбі з ним на час його загибелі не перебувала, статусу члена його сім`ї не мала. Колегія суддів ВС не вбачала підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
Таким чином, встановлення рішенням суду факту спільного проживання позивачки із загиблим військовослужбовцем може впливати на виникнення та припинення окремих цивільних прав та обов`язків, однак вищевказана обставина не створює підстав для набуття нею статусу члена його сім`ї для одержання гарантій, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Враховуючи висновок суду про необґрунтованість позову, в силу вимог статті 139 КАС України витрати позивача, пов`язані з розглядом даної справи, розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

УХВАЛИВ:
В задоволенні позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ;
відповідач: Івано-Франківська районна державна адміністрація Івано-Франківської області, адреса: вул. Грушевського, буд.21, м.Івано-Франківськ, 76014, код ЄДРПОУ - 44000350.

Суддя /підпис/  Тимощук О.Л.