Справа № 136/453/26
провадження № 2/136/253/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року    м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області 
у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,
за участю секретаря судових засідань Марчук Н.А.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну ділянку частку (пай) по спадщині за законом, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із вищевказаним позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі – відповідач), обґрунтовуючи підставність позову тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна баба позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку в с. Вахнівка та земельної ділянки (паю). Спадщину у вигляді будинку оформила мати позивачки ОСОБА_3 , рідна дочка ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після якої ОСОБА_1 прийняла спадщину у вигляді вищевказаного будинку в с. Вахнівка. Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) згідно сертифіката серії ВН №0313217, яку вона після смерті своєї матері ОСОБА_2 фактично прийняла, однак юридично не оформила. Після смерті матері ОСОБА_1 вступила у спадщину. При зверненні до нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату оригіналу сертифіката. Оригінал відсутній, оскільки був втрачений за життя матері чи баби. Згідно з листом Держгеокадастру, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, тобто земельна ділянка є сформованою. Крім того, у сертифікаті серії ВН №0313217 помилково зазначено по батькові баби — « ОСОБА_4 » замість правильного « ОСОБА_5 ». В органах місцевого самоврядування пояснили, що документ був виданий згідно поданих списків. Факт належності сертифіката на землю серії ВН №0313217 саме ОСОБА_2 підтверджується копіями свідоцтв про народження, листом земельного відділу, копією сертифіката та свідоцтвами про право на спадщину, де збігаються прізвище, ім`я та по батькові. У зв`язку з викладеним, змушена звернутися до суду з позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.
Відзиву на позов представником відповідача не було надано, утім селищний міський голова Соць І. надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просив проводити за відсутності представника органу місцевого самоврядування.
Ухвалою суду від 17.03.2026 відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, за клопотанням позивача витребувано докази, а саме з нотаріальної установи матеріали спадкових справ.
Ухвалою суду від 21.04.2026 було задоволено заяву представника позивача та витребувано копію спадкової справи.
У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак останній надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності.
З огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна баба позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).
Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку в с. Вахнівка та земельної частки (паю). Спадщину у вигляді житлового будинку прийняла та оформила дочка померлої - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, зареєстрованим за №1213 (а.с.12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.6). Після її смерті позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину у вигляді вищевказаного житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, зареєстрованим за №1-824 (а.с.13).
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) згідно сертифіката серії ВН №0313217, яку остання після смерті своєї матері ОСОБА_2 фактично прийняла, однак за життя юридично не оформила.
Факт належності зазначеної земельної частки (паю) підтверджується листом відділу №1 Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, відповідно до якого на ім`я ОСОБА_2 виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313217, зареєстрований за №217 від 10.07.1997 року, розміром 2,94 умовних кадастрових гектарів, на підставі рішення Липовецької районної державної адміністрації №165 від 23.06.1997 року. Взамін зазначеного сертифіката державний акт на право власності не видавався. Також встановлено, що відповідній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 0522280600:04:000:0262 (а.с.15).
Суд бере до уваги, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) по батькові спадкодавця помилково зазначено « ОСОБА_4 » замість правильного « ОСОБА_5 », однак наданими доказами, а саме копіями свідоцтв про народження, свідоцтвами про право на спадщину, листом Держгеокадастру та іншими матеріалами справи, підтверджується, що зазначений сертифікат належав саме ОСОБА_2 .
З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 позивачка фактично прийняла спадщину, у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та є спадкоємцем за законом.
Разом з тим, оформити право на спадщину в нотаріальному порядку позивачка не має можливості у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), що стало підставою для звернення до суду.
Щодо вимоги позивача про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313217, виданий на підставі рішення Липовецької РДА від 23.06.1997 року №165, Вінницької області - виданий ОСОБА_2 дійсно належить ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.
Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно із листом Верховного Суду України від 01.01.2012, слідує, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Суд враховує, що із набранням чинності з 01.01.2013 Закону України "Про Державний земельний кадастр", виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", крім того, чинним законодавством України не передбачено внесення будь-яких змін та виправлень до державних актів на право приватної власності на землю та сертифікатів на право на земельну частку (пай), що були видані раніше.ї
Щодо позовної вимоги про визнання за нею права в порядку спадкування за законом, а саме: визнати за ОСОБА_1 право по спадщині за законом на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії BH №0313217, яка належить покійній ОСОБА_2 на підставі рішення Липовецької РДА № 165, від 23.06.1997 року яка розташована на території Турбівської селищної ради,
Вінницького району, Вінницької області, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини перша, третя статті 1296 ЦК України).
Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з врахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
Як передбачено п. 17 розділу «Перехідні положення» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифікату про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату не передбачено на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.
Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Встановлені судом та перевірені зібраними у справі доказами обставини підтверджують належність спадкодавцеві ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ВН №0313217, виданого на підставі рішення Липовецької РДА №165 від 23.06.1996 року, а також підтверджують, що ОСОБА_3 після смерті своєї матері фактично прийняла спадщину, однак за життя не оформила свої спадкові права на зазначене майно. Позивач ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 , у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак у зв`язку із втратою оригіналу правовстановлюючого документа - сертифіката на право на земельну частку (пай) - позбавлена можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим її звернення до суду є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.
Крім цього, відповідач надав до суду заяву про визнання позову.
У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі").
Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.
Керуючись ст. ст. 9,12,13,81,89,200,211,223,259, 263,264, 265, 268 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Встановити юридичний факт, що сертифікат серії ВН № 0313217 виданий на підставі рішення Липовецької РДА від 23.06.1997 р. № 165 на земельну частку (пай) розміром 2.94 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території с. Вахнівка, Вінницького (колишнього Липовецького) району, Вінницької області, виданий на ОСОБА_2 дійсно належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну частку (пай) розміром 2.94 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території с. Вахнівка, Вінницького (колишнього Липовецького) району, Вінницької області, яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі сертифікату серії ВН № 0313217 виданого на підставі рішення Липовецької РДА від 23.06.1997 р. № 165.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.

Позивач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ); 
Відповідач: Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області (вул. Миру, 44 , с-ще Турбів, Вінницький р-н., Вінницька обл.)

Суддя Дмитро КРИВЕНКО