ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 918/1102/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючого, Кролевець О. А., Мамалуя О. О.,
за участю секретаря судового засідання Долгополової Ю. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Рівненської області
у складі судді Торчинюка В. Г.
від 27 січня 2026 року
та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Бучинської Г. Б., Василишина А. Р., Маціщук А. В.
від 01 квітня 2026 року

у справі за позовом ОСОБА_2 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1)  ОСОБА_3 , 
2) ОСОБА_4 , 
3) ОСОБА_1 , 
4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Міура",
про визнання недійсними рішень загальних зборів та скасування запису,

за участю представників:
від позивача: Янчук В. В.
від відповідача: не з`явилися 
від третьої особи-1: не з`явилися
від третьої особи-2: не з`явилися
від третьої особи-3: Шипілов О. В.
від третьої особи-4: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
У листопаді 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб" про:
- визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб", оформлених протоколом № 01.31.25 від 31 жовтня 2025 року та протоколом № 02.06.11 від 06 листопада 2025 року;
- скасування реєстраційного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 06 листопада 2025 року № 1011161070027000799 (Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Скарб», зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна місцезнаходження юридичної особи. Зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо, приватний нотаріус Плетньова Ю. Р.).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення (про звільнення директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб" та призначення нового директора, про затвердження повноважень виконавчого органу (директора), про укладення договорів дарування та передачу майна товариства у дар, про надання повноважень на здійснення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу) та вчинені на підставі цих рішень спірні реєстраційні дії є незаконними і протиправними, оскільки загальні збори, на яких були прийняті спірні рішення, були проведені з порушенням порядку їх скликання, без повідомлення позивача про скликання зборів та без ознайомлення його з порядком денним зборів, а також спірні рішення є незаконними та порушують корпоративні права позивача, як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб".
Господарський суд Рівненської області ухвалою від 27 листопада 2025 року прийняв цю позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 918/1102/25; залучив до участі у справі як третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Міура".
2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
14 червня 2004 року була здійснена державна реєстрація юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб" (ідентифікаційний код 32951439), номер запису: 1480120000002758510.
Станом на 31 жовтня 2025 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб" був громадянин України ОСОБА_5 .
Станом на 31 жовтня 2025 року та 25 листопада 2025 року до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб" входили: 
1) ОСОБА_3 з часткою у статному капіталі Товариства у розмірі 1 560 000,00 грн, що становить 65%,
2) ОСОБА_4 з часткою у статному капіталі Товариства у розмірі 480 000,00 грн, що становить 20%,
3) ОСОБА_2 з часткою у статному капіталі Товариства у розмірі 360 000,00 грн, що становить 15%.
31 жовтня 2025 року були проведені загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб", в яких взяв участь один учасник Товариства - ОСОБА_3 (65 %) та запрошена на збори ОСОБА_1 . Інші учасники Товариства для участі у зборах не з`явилися. На цих загальних зборах були прийняті рішення, оформлені протоколом загальних зборів від 31 жовтня 2025 року №01.31.25, а саме про:
- дострокове припинення повноважень директора ОСОБА_5 (пункт 2 порядку денного);
- звільнення з посади директора Товариства ОСОБА_5 з 03 листопада 2025 року та призначення на посаду директора ОСОБА_1 з 04 листопада 2025 року; призначення представником (підписантом) Товариства ОСОБА_3 з правом представництва без довіреності та укладення договорів (у тому числі дарування, купівлі-продажу), угоди без обмеження сум та з правом подання документів на проведення державно реєстрації змін до ЄДР (пункт 2 порядку денного);
- затвердження повноваження виконавчого органу (директора), а саме: вирішення питання господарської та фінансово-економічної діяльності Товариства виключно за погодженням із загальними зборами учасників (рішення загальних зборів учасників оформлюється протоколом та обов`язковим нотаріально засвідченням підписів учасників) (пункт 3 порядку денного);
- укладення договорів дарування та передачу у дар ОСОБА_1 будівлі приміщення (групи приміщень) № 2 у будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2927441556060); надання права на укладення договору дарування ОСОБА_3 на умовах на її розсуд (пункт 4 порядку денного);
- уповноваження ОСОБА_3 на проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу у Єдиному державному реєстрі (пункт 5 порядку денного).
Усі зазначені рішення були прийняті одноголосно - 65% голосів.
06 листопада 2025 року були проведені загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб", в яких взяв участь один учасник Товариства - ОСОБА_3 (65 %) та ОСОБА_1 , як директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб". Інші учасники Товариства для участі у зборах не з`явилися. На цих загальних зборах були прийняті рішення, оформлені протоколом загальних зборів від 06 листопада 2025 року № 02.06.11, а саме про:
- обрання головою зборів ОСОБА_3 та секретарем зборів - ОСОБА_1 (пункт 1 порядку денного);
- уповноваження директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб" - ОСОБА_1 на представництво в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Міура" та підписання нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Міура" (пункт 2 порядку денного).
Усі зазначені рішення були прийняті одноголосно - 65% голосів.
На підставі протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб" № 01.31.25 від 31 жовтня 2025 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 06 листопада 2025 року був внесений запис № 1011161070027000799 про зміну керівника товариства на ОСОБА_1 . Крім того, на підставі вказаних вище рішень ОСОБА_3 подала заяву від 13 листопада 2025 року про згоду на вихід з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міура".
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21 листопада 2025 року керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб" зареєстровано ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 - як представника з повноваженнями вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо, подавати документи для державної реєстрації від імені юридичної особи.
У листопаді 2025 року учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Скарб» - ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб" про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб", оформлених протоколами № 01.31.25 від 31 жовтня 2025 року та № 02.06.11 від 06 листопада 2025 року, та про скасування реєстраційного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 06 листопада 2025 року №1011161070027000799, посилаючись на те, що спірні рішення порушують його корпоративні права та були прийняті на загальних зборах учасників Товариства, проведених з порушенням порядку їх скликання та проведення. 
3. Короткий зміст оскаржуваних рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду, мотиви їх ухвалення.
Господарський суд Рівненської області рішенням від 27 січня 2026 року у справі № 918/1102/25, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2026 року, позов задовольнив: визнав недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб", оформлені протоколами № 01.31.25 від 31 жовтня 2025 року та № 02.06.11 від 06 листопада 2025 року; скасував реєстраційну дію / запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 06 листопада 2025 року № 1011161070027000799; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб" на користь ОСОБА_2 18 168,00 грн судового збору. 
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що спірні рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб" були прийняті з порушенням вимог Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та положень статуту Товариства щодо порядку скликання і проведення загальних зборів, внаслідок чого позивач був незаконно позбавлений можливості взяти участь в управлінні товариством та реалізувати належні йому корпоративні права. При цьому, суди виходили з того, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів повідомлення позивача та інших учасників товариства про проведення загальних зборів 31 жовтня 2025 року та 06 листопада 2025 року, а також доказів дотримання передбаченої законом процедури самостійного скликання таких зборів учасником товариства. За висновком судів ці порушення свідчать про нелегітимність проведених зборів і є достатньою підставою для визнання недійсними ухвалених на них рішень, враховуючи те, що у даному випадку порушення прав позивача не є формальним чи таким, що не має істотного значення, а носить реальний та комплексний характер, оскільки позивач був повністю усунений від участі в управлінні товариством у момент прийняття рішень, які стосуються ключових аспектів діяльності товариства (припинення повноважень діючого директора та призначення нового виконавчого органу, надання широких повноважень окремому учаснику на представництво товариства, у тому числі без обмежень, прийняття рішень щодо відчуження майна товариства, а також здійснення корпоративних дій від імені товариства в інших юридичних особах), тобто є такими, що безпосередньо впливають як на організаційну структуру товариства, так і на його майновий стан.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.
У касаційній скарзі третя особа-3 - ОСОБА_1 просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 27 січня 2026 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2026 року повністю, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.
Як на підстави касаційного оскарження зазначених судових рішень скаржник послався на пункти 1 та 4 частини другої статті 287, пункт 8 частини першої та пункт 3 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України. За твердженням скаржника:
- суди попередніх інстанцій порушили статтю 50 Господарського процесуального кодексу України, прийняли рішення про права, інтереси та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, - ОСОБА_5 , про його правовий статус та повноваження, як одноосібного виконавчого органу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб";
- суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання третьої особи-4 про залучення ОСОБА_5 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, застосував норми процесуального права без належного урахування правових підходів Верховного Суду щодо критерію «вирішення питання про права та обов`язки особи, не залученої до участі у справі».
6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Позивач - ОСОБА_2 у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення у цій справі залишити без змін, посилаючись на те, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими, ґрунтуються на хибному розумінні пункту 8 частини першої 310 Господарського процесуального кодексу України, фактично спрямовані на переоцінку доказів і встановлення нових обставин, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. За твердженням позивача оспорювані рішення у цій справі не містять висновків про права чи обов`язки ОСОБА_5 , скасування рішення загальних зборів в судовому порядку про звільнення ОСОБА_5 не порушує, а навпаки відновлює становище останнього; ОСОБА_5 до участі у справі не вступав, відповідної заяви не подавав, про порушення своїх прав оскаржуваними рішеннями не заявляв і самостійно судові рішення не оскаржував, натомість скаржник у касаційній скарзі захищає чужі, а не власні права. Позивач також зазначив про те, що скаржник, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не зазначив жодної постанови Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Позиція Верховного Суду.
7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій.
Верховний Суд, обговоривши доводи третьої особи-3, викладені у касаційній скарзі, та доводи позивача, викладені у відзиві на касаційну скаргу, дослідивши правильність застосування та дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права, дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Верховний Суд відзначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження. 
Як вбачається з касаційної скарги, скаржник, посилаючись, зокрема на пункт 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у сукупності з пунктом 8 частини першої та пунктом 3 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України, зазначив про те, що суди попередніх інстанції порушили положення статті 50 Господарського процесуального кодексу України, оскільки прийняли оскаржувані рішення про права, інтереси та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, - ОСОБА_5 , зокрема про його правовий статус та повноваження, як одноосібного виконавчого органу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарб", а суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання третьої особи-4 про залучення ОСОБА_5 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 310 Господарського процесуального кодексу України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі 
Зі змісту наведеної норми вбачається, що безумовною підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд є випадок, якщо ухвалене судове рішення стосується прав, інтересів та (або) обов`язків осіб, що не були залучені до участі у справі.
Відповідно до частин першої та другої статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
Як вбачається з матеріалів справи під час розгляду справи в суді першої інстанції ні учасники справи, ні сам ОСОБА_5 не подавали до суду заяв про залучення до участі у справі ОСОБА_5 та не ініціювали перед судом питання щодо необхідності залучення зазначеної особи до участі у справі.
Клопотання про залучення ОСОБА_5 до участі у справі в якості третьої особи було заявлене Товариством з обмеженою відповідальністю «Міура» (третя особа-4) лише на стадії апеляційного розгляду справи.
Вказане клопотання мотивоване тим, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 27 січня 2026 року у цій справі було вирішене питання про права та обов`язки ОСОБА_5 , зокрема в частині визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Скарб" від 31 жовтня 2025 року (протокол № 01.31.25) щодо його звільнення з посади директора товариства, тоді як останній не був залучений до участі у справі, що, на думку заявника, є порушенням норм процесуального права та підставою для скасування судового рішення. При цьому, заявник зазначив про те, що участь вказаної особи у справі є необхідною з огляду на можливий вплив судового рішення на її права та обов`язки, а також з метою забезпечення принципів змагальності та справедливого судового розгляду.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 267 Господарського процесуального кодексу України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення господарського суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Отже, процесуальний закон не обмежує можливості допущення особи до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на підставі її заяви про вступ у справу в процесі розгляду останньої в апеляційному порядку, а також залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі за заявою учасників справи або з ініціативи апеляційного господарського суду. Такий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 13 лютого 2020 року у справі № 922/1240/19, від 18 листопада 2020 року у справі № 904/6059/19. 
З аналізу наведених вище процесуальних норм (частин першої, другої статті 50 та пункту 1 частини першої статті 267 Господарського процесуального кодексу України) вбачається, що обов`язковою умовою залучення третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі є встановлення судом факту того, що ухвалене судом за результатом розгляду справи рішення може вплинути на права та обов`язки такої особи, яка не є стороною у справі. У такому випадку суд залучає відповідну особу / осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, про що постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи / осіб та яким чином може вплинути рішення суду у справі.
Як правильно зазначив суд апеляційної інстанції обов`язковою умовою залучення третьої особи до участі у справі є наявність у неї юридичного інтересу у справі, який полягає у можливості зміни, виникнення або припинення її прав чи обов`язків у зв`язку з прийняттям судового рішення.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 10 травня 2023 року у справі № 201/2760/20, від 27 лютого 2024 року у справі № 912/164/20, від 22 червня 2023 року у справі № 908/119/22), сам по собі факт наявності певного правового зв`язку особи зі сторонами спору не є достатньою підставою для її залучення до участі у справі, а вирішальним є встановлення того, чи буде судовим рішенням безпосередньо вирішено питання про її права чи обов`язки. При цьому, рішення вважається таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, лише у випадку, якщо у його мотивувальній або резолютивній частині містяться відповідні висновки суду щодо такої особи.
Також Верховний Суд у постанові від 28 червня 2023 року у справі №617/1845/19 дійшов висновку, що правове становище третіх осіб у процесі посідають особи, які мають юридичний інтерес до справи, але інтерес, який не є рівноцінним інтересам сторін (позивача чи відповідача). Інститут третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, зумовлений перш за все необхідністю забезпечити можливість здійснення відповідними суб`єктами права регресу.
Досліджуючи питання того, чи впливає (або може вплинути) ухвалене судом першої інстанції за результатом розгляду цієї справи рішення на права та обов`язки ОСОБА_5 , який не є стороною у справі, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що предметом спору у цій справі є вимоги учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Скарб» про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників цього товариства та скасування відповідного реєстраційного запису, тобто спір виник із корпоративних правовідносин між учасником товариства та самим товариством. При цьому, ОСОБА_5 не є учасником цих спірних правовідносин, оскільки не є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Скарб» та, відповідно не є носієм корпоративних прав щодо цього товариства. Водночас, як правильно встановив суд апеляційної інстанції, обставини, пов`язані із звільненням ОСОБА_5 з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Скарб», не є самостійним предметом спору у цій справі та не становлять трудового спору щодо прав чи обов`язків цієї особи. З огляду на викладене ухвалене рішення у цій справі про задоволенні позову не може містити та не містить висновків щодо зазначеної фізичної особи (щодо ОСОБА_5 ).
Крім того, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Міура» не навело у клопотання про залучення ОСОБА_5 до участі у справі та суд не встановив обставин, які б свідчили про те, що рішення у цій справі безпосередньо вплине на права чи обов`язки ОСОБА_5 . При цьому, сам факт того, що одним із наслідків оспорюваних рішень загальних зборів є припинення його повноважень як директора, не свідчить про вирішення судом питання щодо його особистих прав чи обов`язків у розумінні статті 50 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідні правовідносини не є предметом даного спору, а сама особа не оскаржує такі рішення та не заявляє про порушення своїх прав. 
Верховний Суд також враховує те, що ні Товариство з обмеженою відповідальністю «Міура», яке подало до суду апеляційної інстанції зазначене клопотання, ні ОСОБА_1 , яка є заявником касаційної скарги, не наділені повноваженнями на представництва прав та / або інтересів фізичної особи ОСОБА_5 . Фактично дії зазначених осіб (ТОВ «Міура» та ОСОБА_1 ) направлені на захист прав / інтересів іншої особи, а не своїх власних прав та інтересів, про що обґрунтовано зазначив позивач у відзиві на касаційну скаргу.
З огляду на викладене Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Міура» клопотання про залучення ОСОБА_5 до участі у справі в якості третьої особи та зазначає про те, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні цього клопотання, діяв у відповідності до пункту 1 частини першої статті 267 Господарського процесуального кодексу України, правильно та обґрунтовано відмовив у його задоволенні, врахувавши при цьому висновки Верховного Суду. 
Доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій положень статті 50 Господарського процесуального кодексу України та про необґрунтоване відхилення судом апеляційної інстанції клопотання третьої особи-4 про залучення ОСОБА_5 до участі у справі в якості третьої особи, не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими, з огляду на що, як наслідок, є необґрунтованими і визначені скаржником підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені пунктом 4 частини другої статті 287, пунктом 8 частини першої та пунктом 3 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України.
Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та вважає її необґрунтованою, оскільки скаржник в обґрунтування цієї підстави касаційного оскарження не зазначив жодної постанови Верховного Суду, яка була б не врахована судами попередніх інстанції при вирішенні спору у цій справі, а також не вказав, яка саме норма матеріального та / або процесуального права була порушена чи неправильно застосована судами попередніх інстанцій.
Решта доводів скаржника (про помилкове тлумачення судами положень Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» щодо порядку скликання зборів; про неповне з`ясування фактичних обставин, пов`язаних із відсутністю виконавчого органу та необхідністю оперативного реагування; про непропорційність обраного способу захисту в частині повного скасування реєстраційної дії; про фактичне звуження апеляційним судом меж перегляду спору) не підкріплена скаржником жодною підставою касаційного оскарження судових рішень, з огляду на що до уваги судом касаційної інстанції не береться. 
З огляду на викладене Верховний Суд з урахуванням принципів диспозитивності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності оцінив усі аргументи касаційної скарги в межах її доводів та визначених скаржником підстав касаційного оскарження, з урахуванням установлених судами у справі конкретних обставин, однак зазначає, що не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів у силу положень, закріплених у статті 300 Господарського процесуального кодексу України.
9. Висновки за результатами розгляду касаційних скарг. 
Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
З огляду на те, що наведені у касаційній скарзі доводи про неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду Рівненської області від 27 січня 2026 року та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2026 року у справі № 918/1102/25 та залишає касаційну скаргу позивача без задоволення.
10. Судові витрати.
Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, cуд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 27 січня 2026 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2026 року у справі № 918/1102/25 залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець 

Судді О. Кролевець

О. Мамалуй