Справа № 148/310/26
Провадження №2/930/870/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
01.06.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельному О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Балюх Є.О. звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферту) № 12.05.2025-100000357, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 3000,00 грн строком на 140 днів, із кінцевою датою повернення 28.09.2025.
Згідно з умовами договору за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 1 % за кожний день користування кредитом, комісію за надання кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту (600,00 грн), а також передбачено право позичальника на продовження строку кредитування у порядку, визначеному договором. Крім того, договором передбачено відповідальність позичальника у вигляді неустойки за порушення умов виконання зобов`язань.
Позивач зазначає, що під час укладення кредитного договору відповідач пройшла ідентифікацію із використанням Системи BankID Національного банку України, а кредитні кошти у сумі 3000,00 грн були перераховані на платіжну картку відповідача, що підтверджується кредитним договором та квитанцією про перерахування коштів.
На думку позивача, свої зобов`язання за кредитним договором він виконав належним чином та у повному обсязі, тоді як відповідач належним чином взяті на себе договірні зобов`язання не виконала, у зв`язку із чим станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 8603,17 грн, яка складається з: 3000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 3780,00 грн – заборгованість за процентами, 353,17 грн – заборгованість за комісією та 1470,00 грн – неустойка.
Посилаючись на наведені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 12.05.2025-100000357 від 12.05.2025 у розмірі 8603,17 грн, а також понесені судові витрати.
Ухвалою від 24.03.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на офіційному сайті суду відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву по справі не скористалася, будь-яких клопотань та заяв не надіслала, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, а також у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 12.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферту) № 12.05.2025-100000357, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 3000,00 грн строком на 140 днів, а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором.
Факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів шляхом їх перерахування на належний їй платіжний засіб, а також виконання позивачем своїх зобов`язань за договором підтверджується наявними у справі письмовими доказами, зокрема кредитним договором, квитанцією про перерахування коштів та іншими матеріалами справи.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник – повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконала, кредит у встановлений договором строк не повернула, проценти та інші передбачені договором платежі у повному обсязі не сплатила. Доказів належного виконання зобов`язань або спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надала.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3000,00 грн, процентів за користування кредитом у сумі 3780,00 грн та комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у сумі 353,17 грн є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Разом із тим суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення неустойки у розмірі 1470,00 грн.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами і нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем.
Оскільки кредитний договір між сторонами укладений 12.05.2025, тобто під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а заявлена до стягнення неустойка нарахована за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання саме у цей період, такі вимоги суперечать наведеним приписам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у зв`язку із чим задоволенню не підлягають.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 7133,17 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та комісією, а в частині стягнення неустойки у розмірі 1470,00 грн у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2207,47 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, згідно ст.ст. 11, 509, 512, 514, 516, 525,526,530,551,599,610,611,615, 625 629,1050,1054 ЦК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором № 12.05.2025-100000357 від 12 травня 2025 року у загальному розмірі 7133 (сім тисяч сто тридцять три) гривні 17 копійок, яка складається з: 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок – заборгованість за тілом кредиту; 3780 (три тисячі сімсот вісімдесят) гривень 00 копійок – заборгованість за процентами за користування кредитом; 353 (триста п`ятдесят три) гривні 17 копійок – заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2207 (дві тисячі двісті сім) гривень 47 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М. Алєксєєнко