УХВАЛА

20 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 369/13584/21
провадження № 61-5915св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Пархоменка П. І., розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Еркер», Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобуд 2015», поданою адвокатом Радецькою Тетяною Петрівною, на постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року у справі за позовомОСОБА_1  до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», треті особи: Приватне підприємство «Еркер», Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергобуд 2015», Товариство з обмеженою відповідальністю будівельна компанія «Еркер», Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Боголюбова 21», про захист прав споживача та зобов`язання укласти договір про надання послуг з розподілу електричної енергії,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивований тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 , є побутовим споживачем електричної енергії. 
Між ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», який є правонаступником ПрАТ «Київобленерго», та позивачем у справі триває спір щодо укладення типового (публічного) договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та права споживати послуги згідно з укладеним договором. Позивач неодноразово звертався із заявою до ПАТ «Київобленерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», яке є оператором системи розподілу електричної енергії, в передбаченому законом порядку про укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Договір про надання послуг з розподілу електричної енергії із побутовим споживачем відповідач відмовляється укладати з позивачем в добровільному порядку, ставить укладення указаного договору в залежність від забудовника об`єкту будівництва, який фактично не є стороною правовідносин між побутовим споживачем електричної енергії та ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», наслідком чого є неодноразові спроби повного відключення багатоквартирного будинку від мереж електропостачання.
Позивач як добросовісний споживач позбавлений належним чином реалізовувати свої права та виконувати свої зобов`язання, в зв`язку з відмовою відповідачем укладати в добровільному порядку з позивачем публічний (типовий) договір про надання послуг з розподілу електричної енергії. Відповідачем неправомірно поставлено позивача як побутового споживача в залежність від правовідносин між ПрАТ «Київобленерго» та забудовником багатоквартирного будинку № 21 ? ПП «Еркер», генеральним підрядником будівництва ТОВ БК «Еркер», наслідком чого є порушення прав побутових споживачів електричної енергії. 
Просив суд зобов`язати ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» укласти типовий договір про надання послуг з розподілу електричної енергії зі споживачем ОСОБА_1 у редакції публічного договору, наданій з позовною заявою.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» укласти типовий договір про надання послуг з розподілу електричної енергії зі споживачем ОСОБА_1 у редакції публічного договору викладеній та наданій з позовною заявою.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою договору, що є додатком 3 до Правил роздрібного ринку електричної енергії. Без наявності укладеного договору з ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» про надання послуг з розподілу електричної енергії є неможливим укладання договору з ТОВ «Київська обласна ЕК», яке є електропостачальником. Неукладення відповідачем з позивачем публічного договору призвела до унеможливлення реалізації прав та обов`язків споживача, визначених статтею 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», позбавила позивача права отримувати послуги з електропостачання відповідно до вимог Закону. Позивач є споживачем електричної енергії, якому гарантовано право купівлі електричної енергії по договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.
Постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року скасовано та прийнято постанову про відмову у задоволенні позову.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не дотримано порядок укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, що передбачений Правилами та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП № 310 від 14 березня 2018 року. За таких обставин зобов`язання відповідача укласти договір про надання послуг з розподілу електричної енергії є неможливим.
17 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 , ПП «Еркер», ТОВ «Енергобуд 2015» - адвокат Радецька Т. П. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила cкасувати постанову апеляційного суду повністю і залишити в силі рішення районного суду; cудові витрати, понесені скаржником, третіми особами під час розгляду справи судом касаційної інстанції, покласти на відповідача.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що позивач має безумовне право споживача на укладення такого договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та його захист шляхом зобов`язання постачальника електричної енергії вчинення відповідних дій. І відмова енергопостачальника в укладенні договору про надання послуг з розподілу електричної енергії із дійсним власником є порушенням його прав. Позивач обґрунтовував захист свого права на споживання електричної енергії на підставі укладеного договору. Обов`язок укладення споживачем Договору випливає зі статей 7, 8, 12 Закону України «Про житлово комунальні послуги», статей 4, 21, 46, 56, 57, 58, 60, 72, 77, Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 2.2; п. 2.1.3; 2.1.4; 2.1.6; 2.1.7. Правил та не ставить в залежність його укладення або не укладення із наслідків, що можуть випливати з правовідносин між третіми особами. Постанова мотивована виключно в частині правовідносин між третьою особою - ПП «Еркер» (забудовник кварталу) та ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», залишивши поза увагою, що позивачем у справі є побутовий споживач електричної енергії. 
За цих обставин справи було обрано належним та ефективним способом захисту не про визнання договору укладеним, а про зобов`язання укласти договір, так це не призведе до наслідків необхідності повторного звернення до суду із вимогою про зобов`язання регенерації відповідачем ЕІС-коду, який є істотною умовою договору.
У серпні 2024 року ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» подало до Верховного Суду відзив, в якому просило залишити постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року без змін, а касаційну скаргу ? без задоволення.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази передачі вказаного багатоквартирного будинку забудовником ? ПП «Еркер» ? ОССБ «Боголюбова 21». Позивач і ОСББ «Боголюбова 21» не надавали докази про звернення третьої особи до відповідача про укладення Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на місця загального користування. Матеріали справи також не містять доказів, що відповідач ухилявся від укладення договору з ОСББ про розподіл електричної енергії. Для укладення договору між позивачем і відповідачем повинна бути завершена процедура приєднання багатоквартирного будинку № 21 до електричних мереж. 
У жовтні 2024 року представник ОСОБА_1 , ПП «Еркер», ТОВ «Енергобуд 2015» - адвокат Радецька Т. П. подала до Верховного Суду пояснення.
Зазначає, що фактично до подачі відзиву на касаційну скаргу між ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» та між ОСББ «Боголюбова 21» узгоджено всі істотні умови щодо укладення спірного договору та було вже фактично укладено договір «Про надання послуг з розподілу електричної енергії» на місця загального користування, який було укладено за результатом розгляду спору в рамках господарської справи № 911/3062/23, під час розгляду якої 19 червня 2024 року було затверджено ухвалою Господарського суду Київської області мирову угоду, в рамках якої і було укладено між ОСББ «Боголюбова 21» та ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» та всіма співвласниками багатоквартирного будинку № 21 Договір про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладення якого відповідач продовжує заперечувати в касаційній інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2024 року поновлено ОСОБА_1 , ПП «Еркер», ТОВ «Енергобуд 2015» строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року; відкрито касаційне провадження у справі. 
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2026 року докази, подані адвокатом Радецькою Т. П. в інтересах ОСОБА_1 , ПП «Еркер», ТОВ «Енергобуд 2015», повернено заявнику; справу призначено до судового розгляду.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі 
№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що «предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання недійсним кредитного договору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Справа № 496/3134/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 496/3134/19 є малозначною у силу вимог закону».
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживача та зобов`язання укласти договір про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Отже, ця справа є малозначною в силу вимог закону.
Касаційна скарга не містять належного обґрунтування винятків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив.
З урахуванням наведеного, Верховним Судом відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, а тому касаційне провадження підлягає закриттю.
Керуючись статтями 19, 260, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Еркер», Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобуд 2015»на постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року у справі № 369/13584/21 про захист прав споживача та зобов`язання укласти договір про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко