ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 р. 	Справа № 520/23842/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 09.12.25 у справі № 520/23842/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2025 року № 263040018626;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. ж) ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», починаючи з моменту звернення, а саме з 21.08.2025 року шляхом зарахування до стажу за вислугу років період роботи на посаді Диригента з 17.08.2009 року по 08.09.2017 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 у справі № 520/23842/25 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2025 року № 263040018626.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вирішити питання про призначення ОСОБА_1 з 21.08.2025 пенсії за вислугу років відповідно до п. ж) ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням стажу періоду роботи на посаді Диригента з 17.08.2009 року по 08.09.2017 року, з урахуванням висновків суду.
Відмовлено у задоволенні в іншій частині позовних вимог.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2025 №263040018626 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання згідно з наданим дипломом НОМЕР_2 , оскільки в дипломі не зазначено період зарахування на навчання. Вказує, що до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховано період роботи на посаді Диригента з 17.08.2009 по 08.09.2017, оскільки посада “Диригент” відсутня в Переліку посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 (зі змінами). Звертає увагу суду, що за своєю природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження органів Пенсійного фонду щодо призначення та виплати пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу. Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави, дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноваженим на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
За результатами апеляційного розгляду просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 21.08.2025 ОСОБА_1 звернувся з заявою про призначення пенсії за вислугою років.
За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2025 відмовлено у призначені пенсії за вислугою років. До страхового стажу не зараховано період навчання згідно з наданим дипломом НОМЕР_2 , оскільки в дипломі не зазначено період зарахування на навчання. До спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховано період роботи на посаді Диригента з 17.08.2009 по 08.09.2017, оскільки посада “Диригент” відсутня в Переліку посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 (зі змінами).
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 28.04.1987 ОСОБА_1 працював на посадах: з 28.04.1987 по 19.05.1988 на посаді артиста; з 17.05.1990 по 16.08.2009 - артист- цимбаліст; з 17.08.2009 по 08.09.20217 - диригент.
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправні дії, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправно прийнятого рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2025 року № 263040018626.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.
Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (Закон №1058-IV) встановлено, що відповідно до цього закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок).
Згідно з Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Відповідно до п.ж ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 35 років за переліком та у порядку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, але не раніше досягнення 55 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацом першим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності стажу творчої діяльності, передбаченого абзацом першим цього пункту, та після досягнення ними віку, встановленого абзацами тринадцятим - двадцять п`ятим пункту е цієї статті.
Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту а статті 54, статті 55 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VІІІ і Законом №911-VIII.
Конституційний Суд України, приймаючи вказане рішення, виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення певного віку (для працівників, зазначених у пункті е, ж статті 55 Закону №1788-ХІІ - 55 років, нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України. Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04 червня 2019 року.
Таким чином, з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту ж статті 55 Закону №1788-ХІІ необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ та Законом №911-VIII, виходячи з наявності спеціального стажу роботи від 20 до 35 років.
Отже, передумовою призначення пенсії за вислугу років артистам театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств, колективів є наявність низки взаємопов`язаних обставин: робота на відповідній посаді, визначеній Постановою Кабінету Міністрів України, та наявність відповідного стажу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" затверджено Перелік посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку (Перелік).
Згідно з п.1 Переліку право на пенсію за вислугу років за наявності стажу творчої діяльності на посадах не менше 20 років мають, зокрема, артистки-вокалістки (солістки), солістки-бандуристки театрів опери і балету, музичних і музично-драматичних театрів, концертних організацій, телебачення і радіомовлення, оперних студій вищих навчальних закладів мистецтв, жокеї.
Судом установлено, що позивач у період з 28.04.1987 по 19.05.1988 працював на посаді артиста; з 17.05.1990 по 16.08.2009 артист-цимбаліст; з 17.08.2009 по 08.09.20217 диригент, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_3 від 28.04.1987.
Згідно з ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У вказаному періоді діяв Загальносоюзний класифікатор професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів, затверджений постановою Державного комітету стандартів ради Міністрів СРСР від 27.08.1986 №016, до класифікатора посада службовців віднесено такі найменування: диригент (21623), диригент-асистент (21626).
Згідно з Державного класифікатору України ДК 003-95, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 27.07.1995 №257, визначено підклас професій: асистент диригента (20201), головний диригент (20723), диригент (21623). 
Наступним Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 26.12.2005 №375 був затверджений Класифікатор професій ДК 003:2005, який містив аналогічні норми. Згідно з кодом класифікації професій підклас професій: 2453.2 композитори, аранжувальники, диригенти, музиканти та співаки, 1229.6 головний диригент (20723), 2453.2 асистент диригента (20201), 2453.2 диригент (21623). 
Класифікатор ДК 003:2005 був скасований Наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327, яким затверджений Національний класифікатор професій України ДК 003:2010 (чинний з 01.11.2010). Вказаний Класифікатор передбачав професіональні назви професій:1229.6 головний диригент (20723), 2453.2 асистент диригента (20201), 2453.2 диригент (21623).
Наказом Міністерства культури і мистецтв України від 04.02.2000 №32 затверджено Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників.
У п. 30 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників надано визначення посади "Диригент". Завдання та обов`язки. Здійснює самостійно музичну роботу з постановки нових і поновлення раніше створених вистав (програм). Диригує оркестром. Вводить разом з режисером-постановником нових виконавців партій, проводить виховну роботу з творчим колективом, здійснює контроль за якістю вистав (програм) поточного репертуару. Організує роботу з підготовки і випуску дорученої йому вистави (програми). Розробляє план проведення репетиційного процесу. За дорученням керівництва проводить роботу з композиторами над новими творами. Забезпечує своєчасний випуск дорученої йому постановки в межах передбачених термінів і витрат. Бере участь у заходах з вивчення глядацької аудиторії і популяризації досягнень музичного мистецтва, в заходах з підвищення кваліфікації творчих працівників. Повинен знати: чинне законодавство в галузі культури та мистецтва; методологію творчого процесу; теорію диригування; основи сценічного оформлення; класичний та сучасний репертуар; історію музики і театру; основи музичної драматургії, акторської майстерності; методику вокальної педагогіки, вокального мистецтва, роботи з співаками над партіями; основи економіки, організацію праці та управління; основи авторського права; правила внутрішнього трудового розпорядку; правила і норми охорони праці, виробничої санітарії та протипожежного захисту. Кваліфікаційні вимоги. Диригент вищої категорії: повна вища освіта відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст) та підвищення кваліфікації. Стаж роботи за професією диригента I категорії не менше 3 років.
Диригент I категорії: повна або базова вища освіта відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст або бакалавр) та підвищення кваліфікації; для магістра - без вимог до стажу роботи, для спеціаліста - стаж роботи за професією диригента II категорії не менше 2 років, бакалавра - не менше 3 років.
Диригент II категорії: повна або базова вища освіта відповідного напряму підготовки (спеціаліст, бакалавр, молодший спеціаліст) без вимог до стажу роботи. 
Отже, посади «Диригент», на яких, відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, позивач працювала, належать до переліку професій, які зараховуються до творчого стажу згідно п. «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Колегія суддів зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.
В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Водночас колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2025 року № 263040018626 та зобов`язання відповідача вирішити питання про призначення ОСОБА_1 з 21.08.2025 пенсії за вислугу років відповідно до п. «ж» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням періоду роботи на посаді диригента з 17.08.2009 року по 08.09.2017 року та з урахуванням висновків суду.
Доводи апеляційної скарги з зазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду відповідача з правовою оцінкою обставин справи, установлених у процесі її розгляду.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 у справі № 520/23842/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова