ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/63019/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Вівдиченко Т.Р., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність,-
В С Т А Н О В И Л А
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ЄДРПОУ 42098368), щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.02.2023 із розрахунку основного розміру 90% грошового забезпечення зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.10.2024 №13/11598/с, та щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ЄДРПОУ 42098368) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.02.2023 із розрахунку основного розміру 90% грошового забезпечення зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.10.2024 №13/11598/с, без обмеження виплати максимальним розміром з урахуванням індексації відповідно до постанови КМУ від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», з 01.03.2023 без обмеження виплати максимальним розміром з урахуванням індексації відповідно до постанови КМУ від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та індексації відповідно до постанови КМУ від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», та з 01.03.2024 без обмеження виплати максимальним розміром з урахуванням індексації відповідно до постанови КМУ від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та постанови КМУ від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року Nє2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.10.2024 №13/11598/с.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.10.2024 №13/11598/с, почигаю чи з 01.02.2023, без обмеження максимальним розміром.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром з 01.03.2022 з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з 01.03.2023 з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з 01.03.2024 з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.03.2022 з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з 01.03.2023 з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з 01.03.2024 з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році».
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону №2262.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 у справі №320/32325/23 ІНФОРМАЦІЯ_2 підготовлено нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023, яка була направлена до відповідача для здійснення перерахунку пенсії позивача, однак відповідач відмовився від вчинення таких дій, посилаючись на відсутність правових підстав для цього.
Крім того, судом встановлено, що відповідачем з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024 на виконання Постанови №118, Постанови №168 та Постанови №185 здійснено перерахунок пенсії позивача, в складі якої нараховано індексацію за 2022 рік, за 2023 рік та за 2024 рік. Індексація в складі пенсії нараховувалася з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024, при цьому, фактичну виплату пенсії обмежено максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Не погодившись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.
Умови, порядок та правові засади пенсійного забезпечення громадян України з числа осіб, які проходили військову службу, визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ). 
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям належний рівень матеріального, грошового та інших видів забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, а також забезпечує стимулювання закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди постійного характеру, премії, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості та умов проходження служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця та підлягає індексації відповідно до закону. 
Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям військової служби за контрактом та іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, обчислюються з розміру грошового забезпечення з урахуванням відповідних посадових окладів, окладів за військовим чи спеціальним званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій у розмірах, установлених законодавством, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Частиною вісімнадцятою статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що у разі зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або запровадження нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення пенсія підлягає невідкладному перерахунку з урахуванням таких змін. 
Положеннями статті 63 Закону №2262-ХІІ визначено, що перерахунок раніше призначених пенсій здійснюється на підставі документів, які містяться у пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером. При цьому всі пенсії, призначені відповідно до цього Закону, підлягають перерахунку у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. 
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів та коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу. Зазначена постанова набрала чинності 01 березня 2018 року. 
Пунктом 2 Постанови №704 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових виплат. 
Відповідно до пункту 4 Постанови №704 у первинній редакції розміри посадових окладів та окладів за військовими званнями визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, але не менше 50% мінімальної заробітної плати, на відповідний тарифний коефіцієнт. Аналогічні положення містяться у примітках до додатків 1, 12, 13 та 14 до Постанови №704. 
Разом із тим 21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103, якою внесено зміни до Постанови №704. Зокрема, пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, відповідно до якої розміри посадових окладів визначались шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого саме станом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Постанова №103 набрала чинності 24 лютого 2018 року. 
Однак постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року, пункт 6 Постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови №704, визнано протиправним та скасовано. 
Таким чином, після набрання законної сили зазначеним судовим рішенням підлягає застосуванню редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до внесення змін Постановою №103, а саме та, яка передбачає визначення посадових окладів та окладів за військовими званнями шляхом множення прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. 
При цьому порядок проведення перерахунку пенсій після скасування пункту 6 Постанови №103 не змінився. Так, відповідно до пункту 3 Порядку №45 уповноважені органи на підставі списків осіб готують довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій та подають їх до органів Пенсійного фонду України. 
Крім того, згідно з положеннями Інструкції, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 грудня 2014 року №937, саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено обов`язок щодо оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій, а також визначення розміру грошового забезпечення для обчислення і перерахунку пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, Постанови №704 та Порядку №45. У разі зміни розміру грошового забезпечення уповноважений орган зобов`язаний скласти та надати відповідну довідку про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що після скасування пункту 6 Постанови №103 у відповідача виник обов`язок здійснити підготовку та надання до органу Пенсійного фонду України оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача із застосуванням положень пункту 4 Постанови №704 у первинній редакції, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Водночас ненадання відповідачем такої довідки фактично позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на належний перерахунок пенсії відповідно до чинного законодавства, що свідчить про протиправність такої бездіяльності.
Відповідно до пункту 23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (далі - Порядок №3-1), перерахунок раніше призначених пенсій здійснюється органами, що призначають пенсії, у порядку, визначеному статтею 63 Закону №2262-ХІІ. При цьому пенсіонери мають право подавати додаткові документи, які є підставою для підвищення розміру пенсії. 
Пунктом 24 Порядку №3-1 визначено, що у разі виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк повідомити про це органи Пенсійного фонду України. У свою чергу органи, що призначають пенсії, після отримання відповідного повідомлення подають списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії, а уповноважені органи після одержання таких списків зазначають зміни розмірів грошового забезпечення та передають відповідні документи до органів Пенсійного фонду України. 
Аналогічні за змістом положення щодо процедури проведення перерахунку пенсій містяться також у пунктах 2 та 3 Порядку №45. 
Відповідно до пункту 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється з моменту виникнення права на такий перерахунок у строки, визначені статтею 51 Закону №2262-ХІІ. 
Частинами другою та третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ встановлено, що перерахунок пенсій провадиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різниця в пенсії за минулий час може бути виплачена не більш як за 12 місяців. Водночас у випадку, якщо перерахунок пенсії не був проведений з вини органів Пенсійного фонду України або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, такий перерахунок здійснюється з дати виникнення права на нього без обмеження строком. 
Колегія суддів звертає увагу, що питання застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах вже неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду. Так, у постанові від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21 Верховний Суд дійшов висновку, що з 01 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови №704 у частині визначення розрахунковою величиною прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 року не відповідає актам вищої юридичної сили, оскільки прожитковий мінімум як базовий державний стандарт змінюється щороку законом про Державний бюджет України. 
Верховний Суд також зазначив, що у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у військовослужбовців виникло право на отримання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення із урахуванням актуального прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, для проведення перерахунку пенсії. 
Крім того, Верховний Суд у зазначеній постанові наголосив, що обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати, встановлене пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VIII, не впливає на спірні правовідносини, оскільки розрахунковою величиною для визначення посадових окладів відповідно до Постанови №704 є саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, а не мінімальна заробітна плата. 
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №500/8485/21, де зазначено, що грошове забезпечення військовослужбовців станом на 01 січня 2020 року має визначатися із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. 
Також у постанові від 22 вересня 2022 року у справі №500/2392/21 Верховний Суд дійшов висновку про протиправність відмови органу Пенсійного фонду України у проведенні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, складеної відповідно до вимог статей 43, 63 Закону №2262-ХІІ та положень Постанови №704. 
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при застосуванні норм права суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Аналогічний обов`язок передбачений частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, діяв всупереч вимогам чинного законодавства та сформованій судовій практиці Верховного Суду. 
Враховуючи встановлені у справі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії позивача з 01 лютого 2023 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, а також про необхідність зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії з урахуванням зазначеної довідки. 
Разом із тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснювати перерахунок пенсії із застосуванням основного розміру пенсії у 90% грошового забезпечення, оскільки відповідач фактично не вирішував питання щодо відсоткового значення пенсії позивача. Підставою для відмови у проведенні перерахунку була виключно позиція відповідача щодо відсутності правових підстав для самого перерахунку пенсії. Відтак питання визначення відсоткового розміру пенсії не було предметом спірних правовідносин у цій справі. 
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні у матеріалах справи докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення не вбачається.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025року- залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

Т.Р. Вівдиченко